(19.30 hodin)
(pokračuje Radim Fiala)
Tak dál, protože dál bych, paní předsedající, chtěl ještě zařadit bod, který se jmenuje Diskuse o cenách energií, protože ceny energií jsou samozřejmě největším tahounem inflace a tato vláda místo toho, aby bojovala například s inflací, tak bojuje s důchodci, bere jim ty peníze, protože oni jsou chráněni zákonem, který je chrání proti inflaci. A tato vláda se rozhodla, že bude brát lidem peníze, protože by jim musela valorizovat důchody. Já myslím, že je to špatně. A pojďme si říct něco o cenách energií, protože ceny energií jsou hlavním tahounem inflace, a já jsem skeptický a obávám se, že ještě minimálně příští zimu budeme čelit poměrně vysoké inflaci, a pojďme si říct, co podle našeho názoru vláda, pojďme diskutovat, co podle našeho názoru vláda mohla udělat jinak, co se týče cen energií, a co neudělala.
Mám-li hovořit o vládní pomoci lidem zasaženým rostoucími cenami energií, musím začít od popsání příčin růstu těchto cen, s tím, že astronomický růst cen energetických komodit spojený se sérií krachů jejich dodavatelů a hlavně s jejich drtivě negativním dopadem na české občany, domácnosti a firmy považujeme v hnutí SPD za aktuálně jednoznačně nejvýraznější sociálně-ekonomický problém České republiky a občanů. Uvědomme si prosím, že růst cen energií je ta příčina. Vláda dává sociální dávky těm, kteří to neufinancují, vláda říká, že pomůže těm lidem, ale vláda řeší jenom důsledky. Je potřeba řešit příčinu a příčinou je samozřejmě inflace. A upozorňujeme na to už dlouho. Ale zpět k příčinám dramaticky rostoucích cen energií.
Prakticky všechny z nich jsou spojeny s naším členstvím v Evropské unii, respektive s některými jeho aspekty a s neochotou naší vlády se jí vzepřít, projevit aspoň trochu politické odvahy a bouchnout do stolu a říct - tudy cesta nevede, Evropská unie. Nikdo to nikdy neudělal, a jak jsme si před chvíli řekli, tak jediný z visegrádské čtverky, pan ministr vnitra u nás, sklapl podpatky a řekl, že vlastně ten migrační pakt je v pořádku.
Patří sem především naše účast v jednotném energetickém trhu Evropské unie, naše participace na nesmyslném a spekulativním systému obchodování s takzvanými emisními povolenkami, konkrétně jde o evropský systém obchodování s emisemi ETS, a o souhlas předchozí i současné české vlády se šíleným plánem snižování emisí a likvidace tradičních energetických zdrojů zvaným Green Deal nebo chcete-li Zelená dohoda.
Současná situace vysokých cen elektřiny, plynu a energie má tedy několik zdrojů. Patří sem odstavování jaderných a uhelných energetických zdrojů bez ekvivalentní náhrady, protože větrné a fotovoltaické zdroje z povahy věci jejich plnohodnotnou náhradou nejsou ani náhodou. V určitých ročních klimatických obdobích navíc musí být jejich výkon do velké míry nahrazován plynovými elektrárnami, což vede k růstu spotřeby zemního plynu a dle zákona nabídky a poptávky také k výraznému růstu jeho ceny. Takže Německo začalo už před krizí na Ukrajině zavírat jaderné a uhelné elektrárny, tím vznikl nedostatek energie na trhu, a když máte něčeho nedostatek, tak prostě cena roste. A je úplně jedno, jestli je to energie, nebo jestli jsou to brambory. Prostě pokud je něčeho nedostatek, to znamená, že poptávka převyšuje nabídku, jednoduchý základní ekonomický zákon, cena roste.
Ve státech Evropské unie včetně České republiky je dalším zdrojem růstu cen energií astronomický růst ceny takzvaných emisních povolenek, které se staly kromě proklamovaného prostředku pro tlak na snižování emisí hlavně nástrojem pro investování a pro masivní finanční spekulace. Je to tak, emisní povolenky mají se životním prostředím už dnes pramálo společného, téměř nic. Jsou to cenné papíry, které si kupují americké seniorské fondy, penzijní fondy, které si kupují i další instituce, finanční instituce, aby zajistily svoje investice. A opět, tím, že tyto povolenky mají vést k vytlačování uhelných zdrojů produkce energií, stimulují růst spotřeby a ceny plynu, přičemž dalším problémem je zde to - růstem cen emisních povolenek se zvyšuje nejen cena elektřiny vyrobené z uhlí, ale také samozřejmě z plynu. Cena emisních povolenek v Evropské unii se nyní pohybuje, nebo pohybovala před nějakou dobu, pod hranicí 100 eur za tunu CO2, přičemž dle prognóz Evropské unie se měla tato cena v roce 2025 pohybovat okolo 26 eur a v roce 2030 okolo 30 eur za tunu CO2.
A já se ptám - kde udělali soudruzi v Bruselu chybu? Tím, že to likviduje české podniky, firmy, energeticky náročné provozy, prostě je to katastrofa. Probíhá deindustrializace Evropy, minimálně střední Evropy, a velké firmy, ty, které na to budou mít finanční prostředky, budou odcházet do zemí, kde energie budou daleko levnější, protože s drahými energiemi samozřejmě nebudou jejich výrobky konkurenceschopné na světovém trhu.
Mimochodem, od začátku loňského roku se jedná o zvýšení o více než 200 % a oproti roku 2020 jde už o čtyřnásobný nárůst cen emisních povolenek. K těmto vysokým cenám povolenek ovšem přispívá nejen zdražování plynu, ale také finanční spekulanti. Tyto povolenky jsou totiž volně obchodovatelné, což je naprostá nehoráznost s tragickými dopady, jak vidíme v přímém přenosu. Na tomhle se máme podílet? Vždyť jde o šílenou ideologickou regulaci s nedozírnými následky! Emisní povolenky jsou jakýmisi novodobými odpustky zeleného eurounijního náboženství, přičemž za jejich vysokou cenu má nejvyšší odpovědnost opět Evropská unie, která každoročně vydává těchto povolenek zcela záměrně méně a méně, a tím roste jejich cena.
Velký vliv na růst cen energetických komodit má i to, že v Evropské unii existuje velký tlak na přechod od dlouhodobých smluv pro nákup plynu k nákupu na takzvaném okamžitém trhu na plynové komoditní burze v Rotterdamu. To v případě přebytku plynu vede k jeho nižším cenám. Problém ovšem nastává v krizové době, kterou zažíváme nyní, a obávám se, že možná ještě zažívat budeme. Zodpovědné vlády, například ta maďarská a srbská, to vyřešily po svém - uzavřely dlouhodobé, několikaleté kontrakty na dodávky plynu s ruskou společností Gazprom, a zajistily tak svým občanům několikanásobně nižší cenu této komodity, než tomu je a bude v případě občanů České republiky. A mohu naprosto jasně říct, že Maďarsko má nejnižší ceny energií z celé Evropy.
Odstavování jaderných a fosilních zdrojů a stále větší spoléhání se na takzvané obnovitelné větrné a fotovoltaické zdroje vede hlavně v zimním období k nedostatku dostupného výkonu a k ohrožení stability elektroenergetické sítě. Spotřeba elektřiny roste i s příchodem k vytápění pomocí elektřiny, například k tepelným čerpadlům, a rozvojem Evropskou unií i jejími zelenými plány podporované elektromobility. Zvyšuje se tak mimochodem i hrozba blackoutu, před čímž mnozí experti varují. Přechodem od uhlí a jádra k plynu se také docela paradoxně a v rozporu s proklamovanými cíli evropských pohlavárů významně zvyšuje závislost států Evropské unie na jeho dodávkách z Ruské federace. A také rostoucí ceny plynu a elektřiny mohou brzy vyústit k odchodu evropského průmyslu - to už jsem říkal - za nižšími cenami energií mimo Evropskou unii. A děje se to, probíhá deindustrializace.
Vysoké ceny energií tak pro evropské i české - o které nám jde především - obyvatelstvo mohou společně s odlivem tisíců pracovních míst vést k úpadku ekonomické a životní úrovně, a pravděpodobně tomu tak v budoucnu bude, což pak může rezultovat k ohrožení sociální a politické stability společnosti. A já říkám, probuďme se, dokud je čas.
Co se týče konkrétní vládní pomoci lidem zasaženým rostoucími cenami energií, nestojí v podstatě za řeč žádná reálná, opravdová pomoc. Neexistuje. A co neexistuje vůbec, to je pomoc živnostníkům, podnikatelům a českým firmám zasaženým rostoucími cenami energií, což je naprosto neuvěřitelný, cynický a tristní postoj, zvláště víme-li, že pokud je odběr elektřiny či plynu veden v režimu takzvaného místa podnikání, nikoliv v režimu soukromého místa k bydlení, nejenže nelze využít ani hypotetickou a nedostatečnou možnost požádat o příspěvek na bydlení, ale hlavně to, že ceny energetických komodit jsou u těchto odběrných míst určených k podnikání mnohem vyšší než v nemovitostech určených k bydlení a jejich současný růst už je pro mnohé podnikatele likvidační a vede k zániku živností a firem. ***