Sú, pravdaže, aj v dodávateľsko-odberateľských
vzťahoch pozitívne príklady a východiská.
Hľadáme ich v komplexnom riadení ucelených
projektov, v tímovej práci, využívajúc
predovšetkým združené socialistické
záväzky, komplexné racionalizačné
brigády a pod. Tieto osvedčené formy však
zatiaľ nenachádzajú v hospodárskej praxi
primerane pružné a otvorené organizačné
štruktúry.
Nadväzujúc na včerajšie vystúpenie
chcem aj ja zdôrazniť, že rozhodujúcou
oblasťou, bez ktorej podľa našej mienky nemôžeme
dosiahnuť obrat v efektívnosti - je medzinárodná
spolupráca ako výsledok štrukturálnych
zmien v priemysle. Určite je iba málo výrobkov,
ktoré môžeme efektívne v medzinárodnom
porovnaní nákladov, na rozdiel napr. od Sovietskeho
zväzu, vyrábať len pre vlastné potreby.
Pritom ale vývoj u nás smeruje aj v tejto
päťročnici nie k zúženiu sortimentu
a teda ku koncentrácii síl a prostriedkov, ale k
ďalšiemu rozšíreniu nomenklatúry.
Je na mieste otázka, ako tu pôsobí ekonomický
mechanizmus. Z našich skúseností musím
povedať, že nevytvára ani dostatočné
podnety, ani účinný ekonomický tlak.
Spomeniem len rozdielnosť ekonomických pravidiel,
napr. metodiky tvorby cien, prepočítacích
koeficientov v zahraničnom obchode, systém prirážok
a zrážok a pod. v jednotlivých krajinách
RVHP. Tieto majú za následok, že niečo
je výhodné alebo naopak, nevýhodné
pre potencionálnych účastníkov budúcej
spolupráce len z dôvodov metodických, aj keď
zjavne napr. zhromadnením výroby by mala byť
spolupráca alebo kooperácia obojstranne prospešná.
Stimulácia ku štrukturálnym zmenám,
k zúženiu sortimentu výroby a k rozšíreniu
sortimentu na trhu je zatiaľ nedostatočná a
ani v programe realizácie ďalších opatrení
v sústave plánovitého riadenia národného
hospodárstva v 8. päťročnom pláne
nie je zodpovedajúco obsiahnutá.
Zásady usmerňovania chozrasčotných
vzťahov podnikov a VHJ v 8. 5RP predpokladajú zvyšovať
zodpovednosť a právomoc nielen za splnenie plánovaných
úloh, ale aj za svoj dlhodobý rozvoj, za jeho zabezpečenie
vedeckotechnickými inováciami, investičnou
výstavbou a opatreniami v hospodárnosti, vrátane
predaja na domácom a zahraničnom trhu. Takéto
zvýšenie samostatnosti, ktorým sa dosiahne
uvoľnenie ďalších zdrojov iniciatívy
pracujúcich, považujeme za jednu z hlavných
súčastí intenzifikácie, aj keď
si vynúti komplex zmien v každej organizácii.
Lebo zvykli sme si radšej plniť ukazovatele ako socialisticky
podnikať. V súvislosti s definovaním kompetencií
jednotlivých riadiacich zložiek je mimoriadne naliehavé
odstrániť rozpor medzi rozhodovaním a zodpovednosťou.
Často sa na vyššom stupni rozhoduje o detailnych
hospodárskych veciach a na nižšom žiada
prevzatie zodpovednosti za tieto rozhodnutia.
Prechod na plný chozrasčot si tiež vyžiada
potrebnú úpravu a zdokonalenie organizačných
štruktúr a riadiacich vzťahov. Považujeme
za aktuálne právnou normou vymedziť postavenie
podnikov a VHJ v systéme riadenia národného
hospodárstva, vrátane stanovenia právomoci
a zodpovednosti týchto článkov.
Súdružky a súdruhovia poslanci, využívať
finančno-ekonomické nástroje na posilňovanie
princípov chozrasčotného hospodárenia
je zásadná úloha, ktorá stojí
ešte pred nami. Na stručnom rozbore, z pozície
môjho doterajšieho poznania problematiky som sa usiloval
ukázať na potrebu dôslednej, pravdivej analýzy
príčin pomalého postupu intenzifikácie,
aby sme slová "musíme" a "je potrebné"
mohli nahradiť konkrétnymi, presvedčivými
postupmi, ktoré budú zárukou zásadných
zmien k odstráneniu zábran zvyšovania hospodárnosti,
rozvoja súťaživosti a iniciatívy. Závery
XVII. zjazdu KSČ, 4. zasadania ÚV KSČ, ako
aj podnety z procesu prestavby v Sovietskom zväze dávajú
k tomu jednak dostatočný politický priestor,
ale aj záväznosť úloh neodkladnej povahy.
Ďakujem za pozornosť.
Předsedající předseda SN D.
Hanes: Ďakujem poslancovi Stankovi. Slovo má
poslanec Zdeněk Kučera a pripraví sa poslanec
Josef Puchmeltr.
Poslanec SL Z. Kučera: Vážený
soudruhu předsedo Federálního shromáždění,
vážené soudružky a soudruzi poslanci,
vážení hosté, nedílnou součástí
procesu řízení ekonomiky jsou analýzy
jednotlivých oblastí. Podle těchto rozborů
je dlouhodobě Achilovou patou naší ekonomiky
nadbytečné množství zásob a jejich
nevhodná struktura. Vývoj zásob nemá
sice bezprostřední dopad na státní
rozpočet, ovlivňuje především
finanční situaci podnikové sféry a
úvěrový plán. Vázání
prostředků v zásobách však zvyšuje
napětí mezi celkovými finančními
zdroji a potřebami. Proto je nutné důsledně
plnit opatření, která povedou k příznivějšímu
vývoji zásob.
Jakou funkci musí plnit zásoby? Z hlediska výroby
- musí umožnit plynulý výrobní
proces, nezbytné zásoby hotových výrobků
k pohotovému uspokojování potřeb zákazníků,
umožnit včasné dodávky náhradních
dílů a pohotový servis u zákazníka.
Myslím, že to je pro výrobní závody
rozhodující funkce zásob a je to zároveň
kritérium, které je třeba plně respektovat
a zajišťovat. Z hlediska finančního a
ekonomického je nezbytné, aby objem zásob
byl co nejmenší, ale samozřejmě při
zabezpečení uvedené základní
funkce zásob. Tomu by měly odpovídat i finanční
plánovací předpisy.
Dosavadní zkušenosti potvrzují, že vývoj
zásob nelze ovlivňovat pouze finančně
ekonomickými nástroji, ale že převažující
část řešení spočívá
v plánování výroby a uspořádání
odběratelsko-dodavatelských vztahů a z hlediska
vlastní výroby pak technologické uspořádání
výrobního procesu. Dnes - při projednávání
rozpočtu - bych se však chtěl zaměřit
na finančně ekonomické nástroje, na
to, jak jsou účinné a jak jsou využívány
stávající nástroje plánovací,
finanční a úvěrové politiky.
Rozhodujícím kritériem pro posuzování
nadměrnosti a rozsahu zásob jsou plánované
stavy zásob, které by měly vycházet
z propočtených normativů. Mělo by
být pravidlem, aby normy zásob se shodovaly vždy
s plánovanými stavy zásob. V praxi ale tomu
tak vždy není, a to z různých důvodů,
zejména v důsledku současné plánovací
metodiky. Ale to je jiný problém.
Metodika normování zásob se převážně
využívá u materiálových
zásob a jen ojediněle u zásob nedokončené
výroby i hotových výrobků. Přitom
nedokončená výroba představuje v průměru
24 % všech zásob. Aby mohly být stanoveny progresívní
a přitom reálné normativy u nedokončené
výroby, je třeba nejprve stanovit racionální
průběh výroby a dosáhnout zejména
snížení mrtvého času, kdy se
s materiálem nic neděje. To je úsek, který
může nejvíce ovlivnit výrobní
závod. Dále je důležitá minimalizace
předstihů v dodávkách materiálu
do výroby, minimalizace pojistných zásob,
které musí mít své opodstatnění
jen ve zcela výjimečných případech.
V neposlední řadě je důležitou
otázkou koordinace všech materiálových
vstupů do výroby a dnes by již neměla
být problémem přesná a racionální
regulace za pomoci výpočetní techniky.
Zajistit pravidelný přísun materiálu
od dodavatelů v optimálních lhůtách
je u nás téměř nedosažitelné.
Stále platí, že rozhodujícím
není ten, kdo nakupuje, ale ten, kdo prodává.
Nepříznivý vliv na zásoby mají
především jednorázové a kumulované
dodávky materiálu, a to jak z hutí, tak z
dovozu. Velmi nepříznivě působí
platné vyhlášky o objednacích lhůtách
materiálu a polotovarů. Za ně se s úspěchem
schová mnohý dodavatel. To je také důvod,
proč zásoby materiálu u odběratelů
představují více než 26 % všech
zásob. Je přece logické, že by naopak
měly být převážně u
výrobce, kde mohou být optimalizovány
a vždy pohotově k dispozici. Ovšem to zůstává
už léta zbožným přáním.
Snižování stavů nepotřebných
zásob je podle platné metodiky dosti nepružné
a zdlouhavé, zprostředkující organizace
dobře nefungují a postup je příliš
administrativní.
Nebo vazba likvidace nepotřebných zásob na
rozhodující ukazatele podniku. Pokud si podnik nevytvoří
prostor v nákladech a ve své ekonomice, nemá
možnost provést fyzickou likvidaci zásob a
jejich odpis. Přitom v řadě případů
se jedná o nepotřebné zásoby z titulu
zrušení výroby nebo z titulu nezahájení
výroby a těchto změn je ve strojírenství
stále hodně. Takové případy
likvidace zásob by měly být sice hrazeny
ze zisku podniku, ale rozhodně by neměly snižovat
upravené vlastní výkony a tím i použitelné
mzdové prostředky. To je vážná
zábrana likvidace nepotřebných zásob.
Jsem si vědom, že tento názor může
vyvolat diskusi i nesouhlas finančníků.
I v našem podniku, Zbrojovce Vsetín, je problematika
zásob rozhodující, a to již od roku
1983. Nejdříve jen několik čísel:
skutečné stavy zásob představují
hodnotu 450 až 500 mil. Kčs. V jednotlivých
letech byl vývoj následující: v roce
1983 byly zásoby překračovány v průběhu
roku o 30 mil. Kčs, v roce 1984 o 25 mil. Kčs, v
roce 1985 o 43 mil. Kčs, v letošním roce dokonce
o 90 mil. Kčs.
Tento stav způsobuje podniku stálé finanční
problémy a přesto, že dosahuje ročního
objemu zisku ve výši 600-700 mil. Kčs, je ve
stálé platební neschopnosti. Dovolte, abych
trochu detailnějším rozborem jednotlivých
druhů zásob ukázal na některé
naše problémy, které však mohou být
zobecněny pro řadu jiných strojírenských
podniků.
Výpočet normativu materiálových zásob
je u nás prováděn počítačem,
veškeré materiály jsou rozděleny do
skupin s přihlédnutím na rychlost obrátky
a průměrnou spotřebu materiálu. Metoda
výpočtu je tedy správná, ale přesto
jsou materiálové zásoby překračovány.
Důvodem jsou změny plánu prováděné
v návaznosti na kontrakty s určením do nesocialistických
zemí. Těmto změnám se žádný
výrobní podnik, který na tyto trhy exportuje,
nevyhne. Dalším důvodem je to, že při
stanovení normativu zásob nebyla ve výpočtu
uvažována hodnota materiálu na cestě.
Myslíme si, že je potřeba, a to celostátně,
řešit otázku materiálů na cestě,
neboť tyto dodávky jeden podnik zvýhodňují
a druhý poškozují, a ne vždy se jedná
o skutečnou realizací.
Zásoby nedokončené výroby ovlivňuje
především charakter výrobků,
to znamená výrobní průběh.
Jen v našem podniku jsou výrobky, které mají
průběh tři a více měsíců.
A na této výrobkové skladbě je odvislá
i úroveň zásob nedokončené
výroby. Pokud jsou účelné, mohou působit
jako potřebný zdroj rezerv umožňující
velmi operativně reagovat na změny požadavků
odběratelů a na zkrácení dodacích
lhůt hotových výrobků. Pokud jsme
měli možnost seznámit se ve světě
s úrovní zásob nedokončené
výroby u konkurenčních firem - např.
u švýcarské firmy Sulzer - jsou u nich tyto
zásoby podstatně vyšší. Myslíme
si, že i u nás bychom měli dát
tomuto druhu zásob větší zelenou. Například
překročení těchto zásob by
mohlo být odpočitatelnou položkou pro výpočet
regulovaných zásob.
Velmi závažná je otázka zásob
hotových výrobků. V našem podniku jsou
normativy stanoveny na skupiny výrobků podle jednotlivých
oborů. Takto vypočtený normativ určuje
stav zásob ve výši cca 100 mil. Kčs,
avšak stanovený plán celkových zásob
nám umožňuje plánovat zásoby
hotových výrobků pouze do výše
50 mil. Kčs. Vede nás to k takovým paradoxům,
že u výrobních oborů - nářadí
na otvory a důlní elektrické rozbušky,
které mají roční objem výroby
kolem 500 mil. Kčs, musí být zásoba
hotových výrobků téměř
nulová.
Tuto situaci zejména ovlivňují zásoby
náhradních dílů, konkrétně
v našem případě k textilním strojům.
Výroba náhradních dílů představuje
v našem podniku roční objem téměř
200 mil. Kčs ve velkoobchodních cenách. Jsme
si vědomi toho, že musíme zabezpečit
provoz téměř 80 tisíc vzduchových
stavů, které pracují v řadě
zemí. Nelíbí se nám, aby výrobní
podnik nesl celou finanční tíhu zásob
těchto náhradních dílů a obchodní
organizace, konkrétně Strojimport, která
především má plnit tuto funkci mezi
spotřebitelem a výrobou, přes řadu
jednání stále odmítá podílet
se na krytí těchto zásob v sebemenším
rozsahu. Vždyť zajišťování servisních
služeb, to znamená i zajišťování
náhradních dílů, je úkolem
jak výrobního podniku, tak i Strojimportu. Samozřejmě,
to je pohled výrobního závodu.
Je hodně různých problémů v
oblasti zásob, ale nemohu se zbavit dojmu, že zejména
finanční a úvěrová politika
je více než přísná vůči
výrobním podnikům, neboť ekonomické
důsledky z nepříznivého vývoje
zásob postihují výhradně výrobní
podniky, a to není úměrné zavinění.
Jsem rád, že v této oblasti - jak jsme byli
informováni - se připravují další
změny ve finančně ekonomických předpisech
o zásobách. Beru to jako sebekritiku ministerstva
financí a dalších orgánů, že
platné předpisy ne jsou ještě pro současný
stav dobré a že vyžadují úpravy
tak, aby byl postihován každý podnik jen za
to, co může ovlivnit, aby zásoby mohly plnit
svoji funkci a vázaly přitom co nejnižší
množství hmotných i finančních
prostředků. Věřím, že
se to podaří, a že to bude ku prospěchu
celé naší ekonomiky. Děkuji za pozornost.
Předsedající předseda SN D.
Hanes: Ďakujem poslancovi Kučerovi, slovo má
poslanec Josef Puchmeltr, pripraví sa poslankyňa
Margia Obžerová.
Poslanec SL J. Puchmeltr: Vážený
soudruhu předsedo, vážené soudružky
a soudruzi poslanci, v hlavních směrech hospodářského
a sociálního rozvoje Československé
socialistické republiky na léta 1986 až 1990,
schválených XVII. sjezdem Komunistické strany
Československa, je kladen velký důraz na
finanční nástroje, z nichž rozhodujícím
je dnes projednávaný zákon o státním
rozpočtu.
Pro to je tak důležité prohloubit účinnost
finanční kontroly a revize v oblasti tvorby a užití
prostředků rozpočtu, správy a ochrany
národního majetku, v boji proti nehospodárnosti
a plýtvání a dalším negativním
jevům v národním hospodářství
a ve společnosti. Tím současně posílit
i její zpětnou vazbu na rozhodovací procesy
a na zvýšení účinnosti finančních
nástrojů.
Soudružky a soudruzi, důležitost takto pojaté
finanční kontroly při naplňování
stanovených cílů v tvorbě, rozdělování
i užití finančních prostředků
plně potvrzují např. poznatky z našeho
Severočeského kraje, z jehož ekonomického
potenciálu vyplývá i značná
náročnost na rozsah i obsah finanční
kontroly.
Orgány finanční správy jen za uplynulý
rok předepsaly na základě zjištěných
nedostatků a závad doměrky v celkové
výši přes 72 mil. Kčs. Kontroly a revize
zjistily největší rozsah nedostatků
ve financování a využívání
základních prostředků, ve správě
a ochraně majetku, ve financování podnikové
společenské spotřeby, v hospodaření
s fondy a v dohodách o vedlejším pracovním
poměru.
Výstražnými příklady porušování
finanční a hospodářské kázně
jsou opakovaná zjištění při následných
kontrolách a revizích. Dokladem toho je například
zkreslení výsledku hospodaření o 24
mil. Kčs u Elektráren SSM Tušimice v roce 1985.
Z toho 22 mil. Kčs jen za několikanásobný
prodej náhradních dílů, aniž
by došlo k jejich vyskladnění. Tento příklad
byl v uplynulém roce největší v našem
kraji. Přesto bylo v letošním roce zjištěno
u téhož podniku, že objem nesprávností
v odvodech v letošním roce dosáhl dokonce částky
Kčs 100 mil. Kčs. Z toho několik desítek
miliónů korun za podobné porušování
předpisů nepřípustnou manipulací
ve fakturaci náhradních dílů jako
v předchozím roce.
Celý případ není v současné
době ještě uzavřen. Jak elektrárna,
tak krajská finanční správa musí
ještě vzájemně prokázat oprávněnost
některých podkladů a zjištění.
Je to však markantní případ toho, že
předchozí kontrola z hlediska prevence nesplnila
svůj úkol a ani finanční orgány
nepostupovaly vždy dostatečně důsledně.
Příčiny takového jevu je třeba
spatřovat především v malé náročnosti
vedoucích pracovníků při přijímání
příslušných opatření k
zjištěným nedostatkům, zejména
při stanovení hmotných postihů odpovědných
pracovníků.
Obdobné poznatky přináší i činnost
finančních odborů národních
výborů na úseku finanční kontroly.
Prováděnými periodickými revizemi
hospodaření je zjišťována řada
nedostatků a závad prakticky na všech úsecích
hospodářské činnosti revidovaných
organizací.
V minulém roce bylo např. v Severočeském
kraji zjištěno finančními odbory celkem
přes 11 tisíc případů porušení
zásad hospodaření, v objemu 157 mil. Kčs.
V porovnání s rokem 1984 je to objem trojnásobný.
O závažnosti řady zjištění
svědčí skutečnost, že 139 případů
bylo předáno orgánům prokuratury,
20 případů orgánům ministerstva
vnitra a 11 případů okresnímu soudu.
U hospodářských organizací jde o nedostatky
zejména v oblasti tvorby a použití podnikových
fondů, v odvodech příspěvků
na sociální zabezpečení, v odepisování
základních prostředků, v právní
i technické dokumentaci a v inventarizaci hospodářských
prostředků.
Tak například u ČSAD Ústí
nad Labem nebyly dlouhodobě využívány
starší stavební objekty pořízené
v hodnotě 1300 tis. Kčs a nebyla u nich prováděna
ani údržba a musely být zcela zlikvidovány.
V zařízeních národních výborů
byly odhaleny nedostatky především v operativní
evidenci a evidenci vůbec, v odvodech tržeb a v úhradách
nesouvisejících s činností organizace.
Poznatky z kontrolní činnosti orgánů
finančních správ i finančních
odborů národních výborů tedy
svědčí o poměrně značném
rozsahu porušování finančních
předpisů o hospodárnosti a neplnění
povinností při ochraně národního
majetku. Proto v zájmu dodržování Zásad
kontroly v národním hospodářství
a ve státní správě a pro vyšší
zainteresovanost orgánů, organizací a jejich
řídících pracovníků
stojí za zvážení zpřísnit
dopad kontrolních a revizních zjištění
na hmotnou zainteresovanost organizací a odpovědných
pracovníků, zejména vedoucích, s dalším
prohloubením dopadu při zjištění
opakovaných nedostatků, případně
neplnění stanovených opatření.
Soudružky a soudruzi, zvláštní pozornosti
si zasluhuje i efektivní využití prostředků
státního rozpočtu použitých u
financování investiční výstavby.
O definitivním přiznání výše
dotace se rozhoduje při závěrečném
a technicko-ekonomickém vyhodnocení, které
posuzuje, zda získané základní prostředky
splňují stanovené záměry. Nehodnotí
se však z časového hlediska, ani jejich efektivního
využití. Za příklad může
posloužit využití kapacity dobývacích
a zakládacích mechanismů v Severočeském
hnědouhelném revíru, které v roce
1984 činilo pouze 37 % a v roce 1985 ještě
mírně kleslo. Příčiny tohoto
stavu je třeba vidět ve třech oblastech:
- zhoršení dobývacích podmínek
(mám na mysli větší hloubky a tvrdost
těžených skrývkových partií)
- řídící a organizátorská
práce (některé nedostatky, které se
zde vyskytují)
- spolehlivost a bezporuchový provoz používané
techniky.
Případ RK 5000 na Velkodole Československé
armády, jeho časté odstávky, opravy
a tím i časové ztráty a tedy i ztráty
kapacitní, ohrožují jednak plnění
plánu celého revíru, jednak prodražují
značně náklady na 1 m3 těžených
hmot. Například celorevírní průměr
na jedno rypadlo je 3,24 Kčs a na tento stroj pak více
než 14 Kčs. To je tedy čtyřnásobně
větší náklad.