Vlastní dotaz směřoval k tomu, zda v nových
zákonech, které se týkají hospodaření
státních podniků a odvodových povinností
státních podniků budou výzkumné
ústavy - tedy ty nerozpočtové - postaveny
nějakým způsobem do jiné pozice. Mohu
říci hned odpověď, že nebudou.
Důvody, které vedou k tomuto rozhodnutí.
jsou následující:
za prvé bychom měli velké potíže
s tím, kdybychom chtěli spravedlivě definovat,
v čem se mají státní podniky výzkumného
charakteru lišit od ostatních státních
podniků, protože státní podnik je státním
podnikem, má pravidla a jestliže výzkumná
organizace na to má, aby byla státním podnikem,
pak není potřeba a priori zakládat nějakou
výjimku do těchto zákonů o odvodových
povinnostech.
Druhá věc, která vede k tomuto závěru
je ta, že v zákoně o odvodech jsou možnosti,
jak zmírnit tvrdost těchto dopadů do ekonomiky
jednotlivých státních podniků. Je
tam uzákoněna tolerance ve výši odvodových
povinností o 10 bodů plus minus a zejména
je tam § 26, který umožňuje, aby v případě,
že se státní podnik, a tedy i výzkumný
ústav dostane do velkých těžkostí,
bylo možno mezi ministrem financí a předsedou
Státní komise pro vědecko-technický
a investiční rozvoj dohodnout opatření,
která v podstatě mají charakter konsolidačního
programu - právě tak, jako je u výrobních
podniků. Z tohoto důvodu byl ve vládě
učiněn tento závěr a domnívám
se, že je potřeba ho podpořit. Odpovídá
to i povědomí, které existuje ve společnosti,
že v mnoha výzkumných ústavech je, řekl
bych, takový poklid, který by měl být
narušen tím, že si všichni na sebe musíme
vydělávat.
Dovolte mi k tomu ještě dodat dvě skutečnosti,
které svědčí o tom, že jsme si
opravdu příliš mnoho nevážili peněz.
První příklad: vědeckovýzkumná
základna byla každoročně hodnocena;
každý výzkumný ústav byl někým
řízen, každoročně skládal
ten ústav do rukou nadřízeného orgánu
bilanci o své činnosti, o hospodaření,
o dosažených výsledcích. Je nutno konstatovat,
že všechna tato písemná vyjádření
byla vždy bez výjimky kladná. Všichni
všechno splnili, všichni byli spokojeni, všechny
výstupy úkolů se splnily... Ale současně
s tím bylo v tisku, ve sdělovacích prostředcích,
ve vystoupeních význačných osobností
poukazováno na to, že vědeckovýzkumná
základna je neefektivní, nepracuje správně
atd. To je rozpor, který se musí odstranit, protože
nepůsobí na vědomí lidí dobře.
Je to rozpor, který si normální posluchač
těžko dokáže vysvětlit. Druhá
okolnost, která vede k tomu zpřísnění
je ta, že mnoho výzkumných ústavů
i dříve uzavíralo dohody, smlouvy, ale minimální
počet těchto smluv byl rozporován. Když
někdo podniká a uzavírá hospodářské
smlouvy, musí počítat s tím, že
jisté procento smluv dopadne špatně: odběratel
tedy není spokojen s tím, co dostává,
zdráhá se výsledek převzít
a zaplatit. Ve skutečnosti to bylo 1-1,5 % případů,
kdy docházelo ke sporům. Podle mého přesvědčení
to svědčilo o tom, že se nezacházelo
s prostředky jako s vlastními, ale že se prostě
s lehkým srdcem udělal závěr, aby
se dodavatelům zaplatilo a tím byla záležitost
vyřízena.
Dovolte mi tedy na závěr konstatovat, že i
když jsme si vědomi, že na výzkumné
ústavy budou zvýšené nároky tím,
že jim stoupne cena hodiny, že jim bude obtížnější
získávat odběratele pro svou práci,
že státní podniky mnohdy nebudou mít
příliš mnoho prostředků, aby
objednávaly výzkumné práce, že
považujeme toto stanovisko za rozumné, že nevidíme
možnosti plošného řešení nějakých
globálních úlev pro všechny výzkumné
ústavy, ale že se Státní komise pro
vědeckotechnický a investiční rozvoj
a další orgány musí snažit, aby
byly vymýceny takové tvrdosti, které by vedly
k rozbití kolektivů, do kterých společnost
vložila velké prostředky a které nesmějí
přijít nazmar, protože představují
ohromné duševní bohatství.)e ovšem
třeba duševní bohatství využívat
tak, že se bude daleko důrazněji úkolovat,
že se bude daleko výrazněji vyžadovat
konkrétní kvalitní výsledek a že
výsledek musí být také přiměřeně
oceněn ve smyslu finančním.
Druhý dotaz se týkal otázek, jak vědeckotechnický
rozvoj bude v budoucnu uplatňován v procesu inovačním
a v procesu zvyšování kvality. K tomuto dotazu
poslance Klihy mi dovolte, abych se omezil jen na tu stránku
kvality, která nesouvisí s tím, že se
na závodech a výrobních podnicích
porušuje technologická kázeň, nedodržují
normy a vzniká nekvalita. To s vědeckotechnickým
rozvojem nemá nic společného. To je otázka
výrobní disciplíny. Vědeckotechnického
rozvoje se týká ta nekvalita, která vyplývá
ze špatného technologického zařízení
nebo ze špatné úrovně výrobního
zařízení nebo ze špatné technologie.
Dovolte mi uvést, že v roce 1988 byla prováděna
prověrka ve spolupráci s Výborem lidové
kontroly, pokud jde o kvalitu parametrů výstupu
ze státního plánu. Bylo prověřováno
130 úkolů, 4 byly vyřazeny, 7 pozastaveno
a u 36 došlo k zprogresívnění parametrů.
To je dostatečně vypovídající,
a to v tom smyslu, že nelze asi říci, že
všechny úkoly máme postaveny špatně,
ale že je potřeba zmenšit procento případů,
kdy do úkolů státního plánu
se zakládají nízké parametry a tudíž
nedochází k efektivnímu využití
prostředků.
Velmi stručně chtěl bych říci,
jakou máme představu o nápravných
opatřeních nebo nových přístupech.
Zdají se to přístupy jednoduché, ale
prosím, abyste vzali na vědomí, že jejich
realizace bude znamenat poměrně velký zvrat,
velkou změnu v přístupech. Budeme se snažit,
abychom státní prostředky, kterými
stimulujeme vědu a výzkum, zejména na podnikové
úrovni, financovali prostřednictvím realizátorů.
Dosud jsme financovali výzkumné ústavy jako
řešitele. Chtěli bychom, aby státní
prostředky se dostávaly k výzkumným
ústavům nepřímo, a to tak, že
na vývoj a výzkum by dostal prostředky výrobní
podnik a ten by si uvážil, u koho si objedná,
ať už v ústavech Čs. akademie věd
nebo v jiných ústavech to, co pro realizaci svého
záměru potřebuje.
Za druhé bychom chtěli soustřeďovat
naše prostředky zejména tam, kde se to jeví
účelné. Například pokud jde
o strukturální změny, budeme je dávat
do těch směrů, kde se strukturální
změny budou odehrávat. Myslím si dokonce,
že ani nemusíme mnoho čekat na strukturální
změny, poněvadž je elementární,
že strukturální změny musí začít
u těch oborů, které umíme dělat,
kde dosahujeme určitou úroveň a kde se projevila
minulá moudrost ze založení takových
směrů, které jsou dnes perspektivní.
Dovolte příklad: výkonové polovodiče
ČKD. Tam budeme muset soustředit daleko více
prostředků. Pramet Šumperk atd. Nechtěl
bych dělat výčet, ale myslím, že
není třeba čekat, až bude jednou program
struktur změn schválen a projednán. To je
škoda času. Myslím, že je třeba
už teď na vlastní odpovědnost vybrat ty
směry, které dosahují vysoké kvality,
mají tradicí, které umíme dělat,
a prodávat na světových trzích.
V dalším řízení bychom chtěli
spojit zkušebnictví s výzkumnou základnou
tak, aby zkušebna nejen ověřovala parametry
a kvalitu výrobků, ale aby u zkušebny
byla inženýrská organizace, která by
poradila výrobci, co má s výrobkem dělat,
jestliže mu výrobek neprojde z hlediska hluku, kvality
a jiných parametrů.
Na závěr dovolte říci, že předpokládáme,
že hlavní zlepšení a hlavní obrat
bude v tom - i když to možná bude chvíli
trvat, že si podniky po nějakém přechodném
období uvědomí, že nemohou počítat
jenom s tím, že budou vyvážet do jedné
země, že musí mít výrobky na
takové úrovni, aby odbytové cesty se mohly
měnit podle toho, zda se někde uzavře nebo
otevře trh, a k tomu vědu a výzkum budou
potřebovat, aniž je k tomu někdo bude direktivně
nutit a aniž kdo bude stavět otázku, kdo je
v této společnosti odpovědný za realizaci,
za velké prostředky, které se do vědy
a výzkumu dávají.
Předseda SL V. Vedra: Děkuji místopředsedovi
vlády ČSSR a předsedovi SKVTIR soudruhu Julišovi
za jeho vystoupení. Ptám se soudruha poslance Klihy,
zda je s odpovědí spokojen.
Poslanec F. Kliha: Ano.
Předseda SL V. Vedra: Děkuji. Prosím,
aby se ujal slova první místopředseda vlády
soudruh Bohumil Urban.
První místopředseda vlády ČSSR
B. Urban: Vážený soudruhu předsedo,
vážené soudružky poslankyně, soudruzi
poslanci, já odpovím na tři dotazy a jednu
vážnější připomínku.
Pokud jde o dotaz první, soudruh předseda Vedra
se ve svém úvodním slově ptal na analýzu
důchodové situace ve státních podnicích,
kterou jsme za první pololetí měli provést
a která nás měla zorientovat. Chtěl
bych říci, že taková analýza
byla provedena u celkem 612 podniků. státních
podniků v průmyslu a měla tedy dost široký
záběr. Všechny výpočty byly provedeny
už v nových cenách po přestavbě
velkoobchodních cen. Proti původním záměrům
cenové přestavby dosáhnout v průměru
4,5 % rentability výsledek vychází, že
jsme dosáhli 6 % rentability, tedy o 1,5 bodu vyšší.
Rentabilita má však veliký rozptyl podle jednotlivých
státních podniků od -18 % rentability až
po + 34 - to uvádím extrémní případy
- což ukazuje na značné rozdíly mezi
podniky, a často nezasloužené rozdíly,
samozřejmě ovlivněné cenami. V praxi
to znamená, že tedy nám vznikla jedna skupina
podniků, které budou mít nedostatek finančních
zdrojů, zhruba ve výši 4,4 mld. Kčs,
na druhé straně bude skupina podniků, které
budou mít přebytek v celkové výši
asi 9,8 mld. Kčs. Některé podniky samozřejmě
velice objektivně upozorňují na skutečnost,
že nové velkoobchodní ceny jdou často
proti jejich záměrům a proti záměrům
strukturálních změn. Poněvadž
připomínek k cenám bylo poměrně
mnoho, rozhodla federální vláda udělat
k 1. lednu příštího roku ještě
určité korekce velkoobchodních cen a vytvořit
tak určitý soulad našich zájmů.
Ale teď ještě, proč jsme to všechno
dělali.
Dělali jsme to proto, abychom mohli určit nebo navrhnout
výši odvodu ze zisku pro příští
léta. Tato analýza nám k tomu dopomohla a
v zákoně o odvodech také doporučujeme
určitou výši lineárního odvodu
ze zisku, která bude předmětem jednání
nejbližších týdnů ve Federálním
shromáždění. Nechci se do této
problematiky nyní pouštět.
Soudruh poslanec Kryll se ptal na motivaci lidí v návaznosti
na předpisy o usměrňování mezd.
Je to na jedné straně jednoduchá a na druhé
straně velmi složitá otázka. Chci na
to odpovědět zjednodušeně tím,
že to základní vazba mezd a hmotné zainteresovanosti
kolektivů na hospodářských výsledcích
zůstává. Nebude to jen prostá vazba
na objem výroby, jak jsme byli dříve zvyklí,
ale především na její efektivnost. K
tomu je třeba dodat, že podíl fondu odměn
se zvyšuje v roce 1990 až na 10 % celkového objemu
mezd, což je dost výrazná závislost
výdělků všech pracovníků
na konečné efektivnosti. Je přirozené,
že závislost výdělků je diferencovaná.
Pracuje se na tom a já myslím, že to je správné,
aby závislost mzdy ředitele nebo hlavního
konstruktéra vedení, prostě lidí,
kteří rozhodují, ale jejichž výsledky
se fakticky ukáží až za dva, tři
roky. byla jiná, než u těch, kteří
pracují přímo ve výrobě. To
znamená, že bychom neměli. z těchto
odměn vyplácet vedoucí pracovníky
okamžitě v plné míře, měl
by se jim plat určitým způsobem někde
hromadit, myslím tedy odměny, s tím, že
by se vyplácely po určité době. Tato
otázka bude ještě s příslušnými
orgány a výbory včas prodiskutována.
Závislost fondu odměn na disponibilním zisku
je bezpodmínečná, o tom nemůže
být diskuse.
Pokud jde o pravidla usměrňování mzdových
nákladů, tam bude závislost buď na produktivitě
práce nebo na úsporách pracovníků,
v každém případě ovšem tam
určitá regulace musí být. Všichni
si přejeme, aby mzdové předpisy byly co nejjednodušší,
ale musíme vzít v úvahu i inflační
tlak a skutečnost, že jsme za první tři
roky této pětiletky vyplatili o 9 mld. více,
které nebyly kryty vždycky příslušným
zbožím. Musíme také vzít v úvahu
i celkovou nerovnováhu na našem trhu.
Tak, jak se nám bude nerovnováha vyrovnávat,
jak se bude zlepšovat, tak se bude jistě ustupovat
postupně od všech regulačních opatření
k zásadám, které jsou v současné
době nutné.
Soudruh poslanec Šoltés se ptal, jaká opatření
byla přijata v souvislosti s průzkumem poslanců
v Martině, zejména v řešení důsledků
zrušení speciální výroby. Výrobky
pro armádu byly dlouhá léta výhodným
exportním artiklem, protože se platily hotově,
jak v rublech, tak ve volné měně, ale mezinárodní
situace se ve světě změnila, je tady snížení
zájmu o tento sortiment, a proto je třeba to řešit.
Vláda tuto objektivní situaci řeší
útlumem tohoto sortimentu s tím, že uložila
najít civilní programy, které budou postupně
zaváděny. Hledání takového
programu pro každou fabriku je velmi složité
především proto, že se musí přihlížet
ke strojnímu zařízení a také
ke znalostem a schopnostem lidí, kteří jsou
v této fabrice na něco naučeni. Řada
návrhů na náhradní program už
existuje, některé jsou jasné, některé
se nyní počítají a vyhodnocují,
ale zbývá zhruba třetina, kde se program
ještě hledá.
Přechod na jiný sortiment se týká
převážně roku 1991 a dalších
let. Pokud jde o pracovníky, budou plně využiti,
někteří rekvalifikováni, což
je obecně známá věc. Celý proces
ovšem budeme muset podporovat finančně a o
to také soudruhům v průzkumu z části
šlo, o změnu struktury, a nebude to záležitost
levná. Určité centrální prostředky
do toho přijít musí.
Názory a poznatky poslanců z průzkumu byly
dány k dispozici federálnímu ministerstvu
hutnictví, strojírenství a elektrotechniky
a několika lidem, kteří tuto otázku
sledují a na těchto otázkách dělají.
Chci říci poslední poznámku k vystoupení
poslance Belka, který uvedl, že podniky byly rozčarovány
omezením zahajování investic. To je možné
a dovedu to pochopit. Federální vláda však
neomezovala všechno, nechala ekologické stavby, komplexní
bytovou výstavbu a to, po čem se volalo; modernizační
akce, kde byl menší podíl stavebních
prací, se to tak netýkalo. Byli jsme si vědomi
určité tvrdosti zásahů a protože
v Praze nemůže být znám každý
detail, jak to bude působit, předsedové národních
vlád dostali pravomoc určité tvrdosti odstranit
ve svém rozhodnutí, což také použili
jak na Slovensku, tak v České republice.
Toto rozhodnutí federální vlády je
třeba chápat jako snahu reagovat na nerovnováhu
v hospodářství, která existuje a má
tendenci se zvyšovat. Také proto, že není
normální, aby Československo při svém
rozměru mělo tak velkou rozestavěnost, kdy
máme evidováno 22,5 tisíc staveb, a to odečítám
akci "Z", kdy hodnota rozestavěných staveb
představuje 257 mld. Kčs. Je to číslo
vysoké a nedostali bychom se přes něj k racionálnímu
způsobu práce. Všichni mají nyní
snahu - mluvím o podnicích - zahajovat investice.
Řeknu otevřeně proč. Protože
to nejde z jejich prostředků, ale z centra, protože,
jak víte, dosud všechno bereme a zase všech no
přerozdělujeme. Tato politika bude platit do konce
tohoto roku. Musím také říci, že
tato praxe od 1. ledna skončí.
Pro pochopení tohoto rozhodnutí: příští
rok vstoupíme do podmínek samofinancování.
Je potřeba vytvořit i určitý prostor
pro podnikání ředitelů státních
podniků. Když dnes plně na dva až tři
roky obsadíme kapacity stavebních prací,
že tam nebude žádné místo, tak
si odpovězme na otázku, co bude dělat ředitel
nového státního podniku, kterému říkáme
"podnikej, podnikej, podnikej", když si bude chtít
postavit malou halu nebo podobně a nenajde ve stavebnictví
vůbec žádné kapacity. I toto byl důvod,
abychom odpomohli stavebnictví a odstranili nerovnovážný
stav, kdy stavbaře prosíme, aby prováděli
stavby, místo toho, aby se ucházeli o stavby, kdo
bude nejlevnější a nejrychlejší,
aby je dostal. S tím jednou musíme přijít.
Berte to také jako kousek takového začátku.
Tolik k připomínce poslance Belka.
Vážené soudružky poslankyně a soudruzi
poslanci, chtěl bych ještě jednou jménem
federální vlády všem poslancům
Sněmovny lidu a i ostatním, kteří
se účastnili, poděkovat za zájem a
za racionální a dobře myšlené
připomínky. Děkuji.
Předseda SL V. Vedra: Děkuji soudruhu
Urbanovi za jeho vystoupení. Byly předloženy
tři dotazy. Poslanec Vedra je spokojen. Ptám se
poslance Krylla, zda je spokojen? (Ano.) Ano. Poslanec Šoltés?
(Ano.) Je také spokojen.
Prosím předsedu návrhové komise soudruha
Hůlu, aby odůvodnil návrh usnesení
Sněmovny lidu.
Místopředseda SL A. Hůla: Soudružky
a soudruzi poslanci, návrhová komise vám
v průběhu jednání předložila
písemný návrh usnesení. K předloženému
návrhu došlo od poslanců několik připomínek,
které návrhová komise akceptovala. Dovolte
mi tlumočit tyto úpravy.
Na první straně - 2. konstatuje: "schválení
zákona o státním podniku je důležitým
krokem k právní úpravě komplexní
přestavby hospodářského mechanismu".
V témže odstavci: "založením státních
podniků, které jsou základním článkem
národního hospodářství, je
plněn úkol organizační přestavby
národního hospodářství".
Na straně druhé, odstavec 4: "činnost
orgánů samosprávy má rozdílnou
úroveň, ovlivňovanou především
kádrovým složením a schopností
členů samosprávy i úrovní spolupráce
s vedením státních podniků. Část
z nich dosud hledá své místo a praktické
uplatnění, projevuje se i duplicita v činnosti
ROH".
Strana třetí, druhý odstavec: "prohlubovat
připravenost vedoucích kádrů státních
podniků pro uplatňování nových
principů řízení, organizovat takové
formy doškolování, které povedou ke
zvýšení efektivnosti a tempa v uplatňování
vědeckotechnického pokroku".
Na straně tři - 4. obrací se, první
odstavec: "organizovaly aktivní účast
pracujících při realizaci zákona o
státním podniku a důsledné uplatňování
vnitropodnikového chozrasčotu".
To jsou připomínky, které vám doporučuje
návrhová komise akceptovat. Jménem návrhové
komise doporučuji, aby v tomto smyslu Sněmovna lidu
usnesení schválila.
Předseda SL V. Vedra: Děkuji soudruhu
Hůlovi. Má někdo další připomínky
mimo těch, které byly uvedeny? (Nikdo se nehlásí.)
Není tomu tak. Děkuji návrhové komisi.
Můžeme přistoupit k hlasování.
V zasedací síni je přítomno 164 poslanců
Sněmovny lidu.
Kdo souhlasí s předloženým návrhem
usnesení včetně úprav, které
přednesl soudruh Hůla, nechť zvedne ruku. (Hlasuje
se.) Děkuji.
Je někdo proti? (Nikdo.) Nikdo.
Zdržel se někdo hlasování? (Nikdo.)
Nikdo.
Konstatuji, že Sněmovna lidu schválila jednomyslně
návrh usnesení ke zprávě o uplatňování
zákona o státním podniku a jeho vlivu na
plnění úkolů státního
plánu rozvoje národního hospodářství.
Vážené soudružky poslankyně, soudruzi
poslanci, uzavíráme jednání naší
sněmovny. Pracovali jsme na její přípravě
poctivě téměř celý rok. Její
průběh prokázal, že to nebyla marná
práce. Právě naopak. Přinesla dobré
plody, dobrou úrodu. Chci proto upřímně
poděkovat poslancům obou našich sněmoven
a stejně tak poslancům České národní
rady a Slovenské národní rady za účinnou
spolupráci na hlavním směru - na posilování
naší jednotné československé
ekonomiky.
Náměty přednesené v rozpravě,
například ve vystoupení poslance Bendy, Kapitoly
i dalších, v práci sněmovny plně
využijeme a ty, které přísluší
centru, v krátké době zašleme předsedovi
federální vlády, případně
příslušným ministrům.
Uplatňování zákona o státním
podniku a problémy spojené s rozvojem národního
hospodářství budeme i nadále pečlivě
sledovat. Nyní jde o to, abychom nadále postupovali
jednotně při řešení závažných
úkolů přestavby, zejména zákona
o státním podniku. První krok - jak jsme
si mohli ověřit v bohaté rozpravě
- vytvoření podniku nového typu, budovaného
na zásadách samostatnosti, samofinancování
a socialistické samosprávy, máme za sebou.
V této době musí státní podniky
složit vpravdě státní zkoušku,
docílit ve svém i společenském zájmu
přesvědčivých výsledků
v hospodářské a sociální činnosti.
Docílí jich tehdy, budou-li jejich pracovní
kolektivy pod dobrým vedením podniku i zakladatelů
skutečnými hospodáři, kteří
budou i svým srdcem usilovat o čest svého
podniku, o vysokou kvalitu výrobků, nesoucí
vizitku jejich státního podniku, vizitku výrobců
ze socialistického Československa.
My, poslanci Federálního shromáždění,
nechceme být pouhými pozorovateli, ale budeme při
kontrole zákona o státním podniku aktivně
napomáhat pozitivnímu vývoji.
Soudružky poslankyně, soudruzi poslanci, každé
veliké dílo zákonitě přináší
nejen úspěchy, radost z vítězství
na frontě práce, ale také překážky
a dočasné neúspěchy. Nepochybně
i takové mohou přijít, zejména tam,
kde zeslabíme naši výchovnou a organizátorskou
práci, kde přenecháme pole protivníkovi.
Takovým protivníkem může být
staré či pohodlné myšlení, ústup
od řešení "nepopulárních
úkolů a přístup těch, kteří
se budou držet zásady "bližší
podniková košile než společenský
kabát". A nepochybně se dostaví i akce
těch sil, které budou přestavbu podkopávat.
V takové situaci mohou vzniknout i pochyby, zda se nám
naše obrovské, vpravdě historické dílo
podaří.
V čem spočívá zdroj naší
důvěry, že přestavbu úspěšně
zvládneme? Je to v prvé řadě cílevědomý,
promyšlený přístup naší
Komunistické strany Československa a pod jejím
vedením celé Národní fronty. Nepřešlapujeme
ani na místě, ani nejdeme cestou neuvážených
kroků a přemetů. Nepřenecháme
pole silám, jimž jde o demontáž socialismu.
Máme hlubokou důvěru v rozum a sílu
naší dělnické třídy a
všeho pracujícího lidu. Proto se znovu a znovu
vracíme ke gottwaldovské zásadě "čelem
k masám". Ano - zde je základ naší
cesty, důvěra v pracující, naše
úsilí být neustále s nimi, opírat
se o jejich životní zkušenosti, jejich zájmy
a potřeby, ukazovat cestu, jak tyto zájmy uspokojit.
A konečně - jsme společenským zřízením,
které má za sebou téměř půl
století velkého zápasu několika generací
při výstavbě socialismu. Právě
tato krátká, ale poučná historie vzdor
některým chybám i omylům přesvědčivě
dokazuje, co jsme od poválečné výstavby,
přes Vítězný únor, industrializaci
celé země až po vybudování prosperující
zemědělské velkovýroby dokázali.
V těchto výsledcích je zdroj naší
síly i přesvědčení, že
nové, náročné úkoly čestně
zvládneme.
Dovolte mi, soudružky poslankyně, soudruzi poslanci,
vyslovit přesvědčení, že kolektiv
poslanců obou sněmoven Federálního
shromáždění v historickém období,
do něhož vstupujeme, čestně obstojí.
Končím 3. schůzi Sněmovny lidu. (Potlesk.)