Tu by som chcel povedať alebo sa na tomto mieste opýtať,
z čoho čerpajú niektorí poslanci presvedčenie,
že prokuratúra zámerne nechce páchateľov
trestných činov tohto druhu stíhať.
Na adresu týchto pánov poslancov by som chcel povedať:
áno, zvyšujú sa tlaky na prokuratúru
a dokonca prehlbujú aj neistotu prokurátorov. Ale
zamyslite sa aj nad dôsledkami svojich postojov. Vezmite
do úvahy personálny stav, ktorý som tu pred
chvíľou vzniesol, zaťaženosť prokuratúry
a posúďte prioritu úloh, ktoré v dnešnej
dobe prokuratúra plniť má. Dvoj až trojnásobne
rastie kriminalita a pritom o viac ako polovicu sa znížili
stavy prokuratúry. Skutočne prokuratúra robí
všetko s vypätím posledných síl.
Svoje poslanie svojich spolupracovníkov chápem tak,
že pri svojej činnosti musíme - pokiaľ
chceme byť spoločnosti niečo platní
- predovšetkým osvedčovať vyššiu
vernosť zákonnosti ako konjunkturalisticky podliehať
tlakom a záujmom predstaviteľov niektorých
strán a hnutí.
Nijak mi nie je príjemné, že musím niektorým
pánom poslancom premietať rozdiely vo vine a zodpovednosti
z hľadiska trestného práva, z hľadiska
politiky a z hľadiska morálky. Pri vysporiadaní
sa s minulosťou, čo je pre nás jednou z úloh,
ktorú sme povinní splniť, musíme dbať
na dodržiavanie zákona a všetkými prostriedkami
sa stavať proti jeho účelovému výkladu,
presadzovaniu skupinových alebo individuálnych záujmov.
Každý z nás by si mal uvedomiť, že
všetci sme v tejto spoločnosti nezačali žiť
po 17. novembri 1989, ale že sme tu žili aj pred tým
a že teda pociťujeme aj určitú politickú
zodpovednosť za minulé deje, ale tým viac musíme
túto zodpovednosť pociťovať aj za deje práve
prebiehajúce, pretože všetci občania tohto
štátu spoločne zodpovedajú za súčasný
stav zákonnosti, a to nielen pred sebou samým, ale
tiež pred svojimi deťmi a pred svetom.
Je mi smutno, že dnes musím pristupovať k zmierňovaniu
zlovôle a násiliu niektorých skupín
a predstaviteľov niektorých politických strán
zdôvodňovaním princípov zodpovednosti
podľa medzinárodného práva. Myslím,
že by sme mali konečne pochopiť, že boj
o moc v našom štáte je bojom o moc, ktorá
uskutočňuje právo a rešpektuje ľudské
práva.
Zmyslom moci musí byť nastolenie práva, etos
a čistota vlastného národa, pretože
tam, kde moc sama seba neobmedzuje, je násilie a teror,
ktorý končí zničením života
a ľudskej duše.
Chcem povedať, že prokuratúra sa snaží
starostlivo strážiť hranice medzi trestne právnou
vinou a politickou zodpovednosťou. Vy, páni poslanci
demokraticky zvoleného parlamentu, dávate do rúk
prokuratúre jediný nástroj, s ktorým
je oprávnená bojovať za spravodlivosť,
a to je zákon. Vy, ako politickí víťazi
môžte dať navzdory možnému násiliu
prednosť milosti, pretože je to účelné,
pretože porazený sa tak môže podieľať
na budovaní demokratickej spoločnosti a súčasne
to v nás posilňuje pocit veľkorysosti, pretože
v súlade s požiadavkami všeobecne ľudského
prirodzeného práva neberieme všetky práva
ani porazeným a ani zločincovi.
Pracovníci justície nerozhodujú o tom, či
nejaké konanie má alebo nemá byť trestné,
premlčané a podobne. Môžu sa len rozhodnúť,
či existujúci právny poriadok budú
aplikovať nezávisle na akejkoľvek vôli
a akejkoľvek zlovôli alebo či na svoju funkciu
rezignujú. To je rámec ich profesionálnej
slobody.
V riadne fungujúcej spoločnosti, ktorá uznáva
právny poriadok, nie je možné podliehať
žiadnemu vydieraniu ani individuálnemu, ani skupinovému.
Od doby spracovania doplňujúcej správy došlo
vo viacerých veciach k ďalšiemu vývoju.
Myslím, že vcelku podrobne je verejnosť informovaná
o priebehu súdneho konania proti bývalému
prvému námestníkovi ministra vnútra
ČSSR a jeho spoločníkom. Bola vypracovaná
obžaloba na obvinenie Vasiľa Biľaka, Jaromíra
Žáka, Leopolda Léra za zodpovednosť za
neoprávnené krátenie daní zo mzdy
a neoprávnené zvyšovanie dôchodkov funkcionárom
KSČ, kde predbežná škoda činí
približne 60 miliónov korún. Bolo započaté
trestné stíhanie proti Jaromírovi Obzinovi
a proti Vajnarovi za trestný čin zneužívania
právomoci verejného činiteľa, spočívajúci
v zodpovednosti za zneužívanie spravodajskej techniky
na obmedzovanie základných práv a slobôd.
V týchto veciach vykonáva dozor Generálna
prokuratúra ČSFR. Okrem toho, ako som to už
predniesol v predchádzajúcej správe, vykonávajú
dozor nad trestným konaním národnej prokuratúry
s obvodnými prokuratúrami. Nebudem to opakovať,
je to v správe.
Vážené dámy a vážení
páni. Toľko som vám považoval za vhodné
povedať dnes na úvod k prerokúvanému
dodatku správy o stave trestného konania a výsledku
postihovania funkcionárov bývalého režimu.
Na záver by som mohol podotknúť toľko,
že sme zisťovali dosť podrobne, ako v iných
postkomunistických krajinách prebiehajú podobné
stíhania. Môžem vám povedať, že
sme zistili, že u nás stíhame oveľa viac
vecí, ako v týchto krajinách. Ďakujem
vám za pozornosť.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Ďakujem, správa bola prikázaná
výborom ústavnoprávnym a branným a
bezpečnostným obidvoch snemovní. Posledné
menované výbory predkladajú návrh
na uznesenie - parlamentná tlač 1234. Ďalej
poverili spravodajcu poslanca Jána Mlynárika a poslanca
Jiřího Soukupa. Prosím týchto dvoch
pánov poslancov, aby prišli k rečnickému
pultu.
Společný zpravodaj výborů SL J. Soukup:
Pane předsedající, dámy a pánové.
Moje zpravodajská zpráva po úvodním
sdělení pana generálního prokurátora
může být velice krátká a stručná.
Zprávu generálního prokurátora České
a Slovenské Federativní Republiky o stavu trestního
řízení a výsledcích postihu
funkcionářů bývalého režimu
(tisk 892) projednalo Federální shromáždění
na své společné schůzi dne 8. října
1991, na konci rozpravy k ní nezaujalo žádné
stanovisko a navrhlo přesunout pokračování
jednání na 18. společnou schůzi.
Na program se dostává až nyní. Mezitím
byla zpráva i s dodaným doplňkem projednána
ve výborech ústavně právních,
které ve svém usnesení berou tuto zprávu
na vědomí. Jedná se o usnesení č.
244 ústavně právních výborů.
Dále byla projednána ve výborech branných
a bezpečnostních dne 21. ledna t.r. a branně
bezpečnostní výbory předkládají
sněmovnám návrh na usnesení k této
zprávě. Jedná se o tisk 1244, který
máte všichni před sebou na lavicích.
Dalším dokumentem, který máte k dispozici,
je návrh poslaneckého klubu Občanské
demokratické aliance - tisk 1249, který rovněž
obsahuje návrhy na usnesení k této zprávě
generálního prokurátora o stavu trestního
postihu funkcionářů bývalého
režimu.
Jako zpravodaj Sněmovny lidu, na základě
jednání obou zmíněných výborů
vám doporučuji vzít zprávu generálního
prokurátora na vědomí a přijmout usnesení,
jehož základem mohou být oba zmíněné
tisky.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Ďakujem. Prosím pána
poslanca Mlynárika, aby nám predniesol svoje stanovisko.
Poslanec SN J. Mlynárik: Vážený pán
predsedajúci, kolegyne a kolegovia. Ja sa stotožňujem
so spravodajcom Snemovne ľudu a tiež navrhujem, aby
táto správa bola prijatá. Tlač máte
pred sebou, tak netreba reprodukovať návrh na uznesenie,
ktoré formulovali naše branné a bezpečnostné
výbory.
Chcel by som poukázať na to, že pri prerokúvaní
v branných a bezpečnostných výboroch
sa ukázala ako najproblematickejšia časť
zo strany 17, z dodatku k tlače 892. Na strane 17 sa hovorí:
"Sú tu námietky, že protiprávny
stav tu trval až do odchodu posledného sovietskeho
vojaka. To možno ťažko akceptovať, spochybnilo
by to aj zmluvu o odchode sovietskych vojsk. Tá bola uzatvorená
v čase, kedy tu vojská ešte boli. Spochybnilo
by to aj celý rad medzinárodných záväzkov."
Konec citátu.
Poslanec Stome vyslovil proti tejto formulácii výrazné
námietky, ktoré tu, myslím, bude reprodukovať
- o čo vlastne Generálnej prokuratúre ide,
či bol právny stav aj pred 17. novembrom 1989 atď.
Takže po prerokovaní týchto vecí by
som tiež odporučil prijatie tejto správy aj
jej dodatku. Ďakujem.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Prosím teraz spravodajcov, aby nám
odporučili ďalší postup.
Společný zpravodaj výborů SL J. Soukup:
Nejprve mi dovolte malý technický doplněk.
V návrhu na usnesení dnešního jednání,
kde předložily branně bezpečnostní
výbory (tisk 1244) je věcná chyba. Bod 2
tohoto usnesení nebyl projednán a přijat
branně bezpečnostními výbory, dostal
se do usnesení technickou chybou v rámci redakční
úpravy a prosím tedy, abyste si ho z tohoto návrhu
vyškrtli. Pokud by ho někdo z poslanců Federálního
shromáždění chtěl použít
jako svoji iniciativu, tak je mu k dispozici.
Co se týká dalšího postupu, domnívám
se, že nebyla ukončena rozprava. Jediným možným
pokračováním je otevřít diskusi
o zprávě generálního prokurátora
a o postupu při přijímání usnesení
se dohodneme v rámci formulování zpravodajské
zprávy.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Ďakujem. Do rozpravy sa prihlásili
nasledujúci poslanci: Záležáková,
Lis, Bratinka, Jičínský, Jégl, Stome,
Toman a Hubálek.
Prosím pani Záležákovú, aby sa
ujala slova.
Poslankyně SL E. Záležáková:
Vážený pán predsedajúci, vážený
pán Generálny prokurátor, dámy a páni,
nechcem vás dlho zdržiavať, len by som sa chcela
pána prokurátora opýtať, ako bola postihnutá
a či bola vôbec stíhaná hlavná
hygienička ČSSR - neviem jej meno - lekárka,
ktorá v dobe černobyžskej katastrofy klamala
všetkých občanov, vedome a úmyselne,
tvrdením, že černobyžská havária
nie je pre nás nebezpečná - rádioaktivita
je nulová a potom klesla na polovicu, že - a vôbec
všetkých tých, ktorí nás vedome
klamali, úmyselne, napospas následkom tejto životanebezpečnej
havárie. Pokiaž sa tak nestalo, podávam na
súdružku Súskovú trestné oznámenie.
Otázok by bolo oveža viac. Nechcem zdržiavať.
Chcem len podotknúť, že nie všetci, ktorí
skutočne páchali zlo, boli dostatočne postihnutí.
Dnes chytáme len belice, vežké ryby pretrhli
siete, a okrem iného privatizujú a plávajú
v pravom prúde.
Keď už mám slovo, chcela by som povedať
malú technickú poznámku. Pred chvížou
som v roztržitosti stratila nejaké dôležité
papiere a nejaký poslanec, ktorému vežmi pekne
ďakujem z tohoto miesta, mi ich dal do lavice. Ešte
raz ďakujem.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Ďakujem. Slovo má pán
poslanec Lis, pripraví sa pán poslanec Bratinka.
Poslanec SN L. Lis: Pane předsedající, vážené
Federální shromáždění,
dámy a pánové, k této problematice
trestní odpovědnosti prominentů bývalého
režimu se vracíme znovu po říjnovém
jednání o zprávě generálního
prokurátora. Řada poslanců měla k
ní kritické připomínky, na které
generální prokurátor odpovídá
v podrobné informaci, kde objasňuje také
otázky promlčení a retroaktivity.
Události uplynulých dnů tuto problematiku
značně zaktualizovaly, především
zahájení procesu s bývalými představiteli
ministerstva vnitra Kinclem, Lorencem a Vykypělem, dále
zahájení trestního stíhání
Vasila Bižaka a bývalých ministrů financí
pro vývoz několika miliónů dolarů
na tzv. pomoc komunistickému hnutí v zahraničí.
Jsme také svědky 55denní hladovky pana Marečka
a ať máme na její pozadí, formu a cíle
jakýkoli názor, ohlas svědčí
o tom, že velmi mnoho lidí vyslovuje nespokojenost
s tím, jakým způsobem účtujeme
s nezákonností bývalého režimu,
jakým způsobem a tempem odčiňujeme
křivdy a provádíme rehabilitace. Dovolím
si proto k obnovenému jednání přičinit
několik poznámek.
Při čtení zprávy generálního
prokurátora se před námi, kdo ji sledoval
a podrobně studoval, rozevřela velmi pestrá
paleta trestných činů nomenklaturních
kádrů. Mezi nejtěžší z nich
patří obvinění proti zákonu
na ochranu míru, za něž je stíhána
zatím neidentifikovatelná skupina našich občanů
v souvislosti s okupací republiky vojsky Varšavské
smlouvy. Proto mimořádný zájem veřejnosti
vyvolala zpráva policejního vyšetřovatele
FMV o ukončení šetření o srpnu
1968 a označení členů bývalého
politického byra ÚV KSČ za vlastizrádce.
Avšak mimo pozornost prokuratury dosud je smlouva z r. 1965
a dohoda z r. 1986 o umístění raket středního
doletu s jadernými hlavicemi na našem území.
Byla vypracována na popud sovětské strany
tehdejším vedením naší armády
a jím podepsána z pověření
prezidentů republiky Novotného a Husáka,
a to bez vědomí a souhlasu vlády a parlamentu.
Za více než půlmiliardové náklady
byla vybudována tři sila a po dobu 11 let jsme zde
s vysokým stupněm pravděpodobnosti měli
těžkou jadernou munici. Šlo o státní
tajemství zvláštní důležitosti
vylučující jakoukoli písemnou korespondenci
včetně šifrované. Zasvěcena byla
pouhá desítka osob, z nichž někteří
dosud žijí. Musíme dát podnět
k posouzení, nakolik se tato akce příčí
ustanovením zákona na obranu míru nebo mezinárodních
závazků.
Mnoho z projednávaných trestných činů
by bylo či je posuzováno soudy, řada z nich
se došetřuje, ale většina případů
končí ve zprávě konstatováním,
že trestný čin je promlčen nebo že
tvrzení oznamovatele nebyla prokázána nebo
bylo vyloučeno podezření z trestného
činu. Na prokuraturu je vyvíjen neobyčejný
tlak, slyšeli jsme ze zprávy pana prokurátora.
Ať dělá co dělá, bezradně
přihlíží tomu, že po promlčení,
několika amnestiích, novele trestního zákona,
novele občanského zákoníku, přijetí
Listiny práv a v podmínkách širokého
zatajování a ničení důkazů
se z masového bezpráví nomenklaturních
kádrů pouze nepatrný zlomek trestných
činů dostává před soud. Je
to zdrcující pro nás všechny. Vinu za
to však nenese pouze prokuratura. Dopouštíme
se v této oblasti chyb všichni, a to podle mého
názoru už od roku 1989 až dodneška. Ne včas
jsme začali s trestním stíháním,
příliš jsme zdůrazňovali sametový
přístup a každým promarněným
dnem se snižovala možnost postihu. Současně
se zesiluje tlak ze strany postižených a tím
netrpělivost a bezradnost v orgánech trestního
řízení.
Právě za této situace je třeba na
prvním místě varovat před nebezpečím
porušování principů právního
státu. Respektování principů právního
státu předpokládá vyhnout se pokušení
jakéhokoli nátlaku či podněcování
orgánů a institucí k obcházení
platných právních norem.
Je nutné proto plně souhlasit s generálním
prokurátorem, jestliže považuje za správné
trestně stíhat pouze činy naplňující
skutkovou podstatu protiprávního jednání
a v souvislosti s tím odmítá kriminalizovat
politické činy. Proti bezpráví a jeho
nositelům je možný účinný
boj pouze v prostředí naprosté zákonnosti
a za přísného dodržování
platných právních norem.
Značná pozornost je dnes věnována
otázkám promlčení a retroaktivity.
Jde o otázky citlivé a složité nejen
u nás. Avšak pouze maďarský parlament
přijal rozhodnutí o nepromlčení jinak
promlčených trestných činů
bývalého režimu, pokud v jejich důsledku
došlo k usmrcení člověka. Prezident
je ale nepřijal a nyní je předmětem
zkoumání maďarského ústavního
soudu.
Navrhuji, abychom přijali podobné doporučení
nepromlčet trestní odpovědnost těch,
kteří se dopustili těžkých zločinů
majících za následek ztrátu života
mučením a zabitím. Naše generální
prokuratura řeší tyto otázky jednoznačně
v souladu s platnými právními normami a Listinou
práv. Přesto se objevují pochybnosti. Abychom
měli čisté svědomí, dejme otázku
promlčení trestné činnosti představitelů
bývalého režimu v období let 1948 -
1989 posoudit nejpovolanějšímu Ústavnímu
soudu, který právě zahájil činnost.
Jinak je třeba podpořit úsilí generálního
prokurátora odpolitizovat prokuraturu a učinit prokurátory
nezávislé na čemkoli jiném kromě
platných zákonů.
Pokud jde o další otázku v projednávané
problematice, způsobuje mnohé nedorozumění
vždy nepřesné chápání
vztahů odpovědnosti právní a odpovědnosti
politické. Právo bylo vždy úzce spojováno
s politikou a vždy obsahovalo politické momenty, avšak
pouze v deformované společnosti tyto politické
momenty mohou převládnout nad požadavky celospolečenskými,
všelidskými, které mají být podstatné
a určující. To se stalo při nastolení
totalitní moci v naší společnosti. Totalitní
systém programově vyhlásil, že právo
je výrazem vůle vládnoucí třídy,
přičemž vládnoucí třída
byla ztotožněna s komunistickou stranou a dále
s jejím vedením, které se ve skutečnosti
nastolovalo samo. Třídní přístup
a výklad práva vyjadřoval nakonec vůli
úzké politické skupiny. Bývalý
režim zacházel s právem účelově,
takřka je ztotožnil se svou politikou a rozvrátil
právní vědomí společnosti natolik,
že dnes mnoho lidí pokládá za zcela
možné postihnout všechnu politickou nezákonnost
bývalých prominentů a neuvědomuje
si, že zločiny politické mají jinou
povahu. Z hlediska dnešního chápání
zákonnosti musíme právní odpovědnost
oddělit od politické. Zločiny jiné
než trestně právní musíme také
postihnout, ale v jiné rovině.
Někdo z přítomných by mohl položit
otázku, proč právě já vystupuji
s tímto problémem. Odpověď je prostá:
je to proto, že patřím mezi mnohé z
těch, kteří se v mládí domnívali,
jak tady už včera poslanec Tomsa upozornil, že
po skončené válce jsou před námi
jen zpívající zítřky a že
svým nadšením a budovatelským úsilím
můžeme jejich příchod urychlit.
Vystupuji zde právě proto, že patřím
i k těm, kteří se včas z této
iluze probudili a vyvodili z toho pro sebe závěry.
Více než 35 let svého života jsem se věnoval
odhalování totalitního režimu, který
plodí nezákonnost a bezpráví. Proto
se cítím povolán i morálně
odpovědný se k těmto otázkám
vyjádřit.
Musíme politické zločiny nikoliv za každou
cenu kriminalizovat, nýbrž analyzovat je v rovině
politické a morální, postihnout politickou
odpovědnost za nezákonnost a politicky odsoudit
tvůrce a nositele systému, který nezákonnost
plodí.
Je nám všem naprosto zřejmé, že
systém, který nezákonnost a bezpráví
plodí, je totalita, která navíc je protispolečenským
činem sama o sobě a jako takový musí
být odhalena a souzena. Otázkou je, jak tuto nezákonnost
odhalit, kdo to má učinit a jak politické
zločiny soudit. Volá se po soudním tribunálu.
S takovým požadavkem bychom si neměli zahrávat.
Politické zločiny a politická odpovědnost
za bezpráví jsou vesměs zločiny zvláštní
povahy. I když těžce poškodily jednotlivce
i společnost, nenaplňují většinou
skutkovou podstatu trestného činu. Zločinem
je pouze to, co jako zločin je obsaženo v zákonech.
Odsouzení politických zločinů navíc
nesmí být aktem vítězů nad
poraženými, nesmí jít o odvetu a mstu.
Chtěl bych vám citovat z dopisu prezidentu Francouzské
republiky, který jsem zaslal panu prezidentovi Mitterandovi
21. 6. 1989 u příležitosti dvoustého
výročí vyhlášení Deklarace
lidských práv:
"Deklarace práv člověka a občana
vyhlašuje, že když se moc zvrhne v útlak,
všichni lidé mají nezadatelné a přirozené
právo na odpor proti útlaku. Nezatajuji, že
i tato myšlenka je mi blízká. Z Deklarace lidských
práv však čerpáme i kulturu tohoto odporu,
která nám nedovoluje, abychom my s utlačovateli
zacházeli tak, jako oni s námi, kdyby se měli
ocitnout v naší situaci. I odpor vůči
útlaku, není-li nesen úctou k občanským
a lidským právům, lidské důstojnosti
toho, kdo je sám pošlapává, se sám
brzy zvrhne v teror. Lidská práva platí pro
všechny nebo pro nikoho."
Vyžaduje to tedy objektivní a všestranně
doložené postižení těchto zločinů,
vědeckou analýzu příčin a takové
závěry, které by byly pozitivním vyjádřením
rozchodu s minulostí v podobě zvýraznění
těch demokratických principů, které
návrat totality nepřipouštějí.
Takovou práci nemůže dělat prokuratura,
rozhodně ne nějaký politický či
stranický orgán. Úspěšně
se jí může zhostit pouze nezávislý
tým historiků, ekonomů, sociologů,
teoretiků státu a práva, pracovníků
ostatních společenských vědních
oborů. Jádro takového mezioborového
vědeckého týmu zde již máme v
podobě vládní komise pro analýzu let
1969 - 1989. Vláda by měla její počet
zvýšit, činnost prodloužit a rozšířit
její výzkum na celé období totality
od roku 1948 do roku 1990.
Hloubku zločinnosti a bezpráví jako první
prohlédly jejich oběti. Jejich odpor byl zlomen
v žalářích, v pracovních táborech
a bohužel i na popravištích, často se
souhlasem zmanipulované veřejnosti, před
níž byla podstata totality skryta neprůhlednou
iluzí o budování systému, v němž
práce, člověk i společnost budou osvobozeni
od všech forem poroby.
V úsilí o trestně právní postih
všech doložitelných zločinů však
nemůžeme polevit. Jde jen o to, jak se dostat z nynější
slepé uličky. Zde musí splatit dluh především
všechna tři ministerstva.
(Předsedající upozorňuje řečníka
na časový limit vystoupení.)
Každé vyšetřování věcí
musí být vedeno v úzké spolupráci
s vyšetřovatelem, tedy s policií, prokuratura
operativu nemá, provádí dozor. Vnitro má
nejen operativu, ale také potřebné materiály.
Zde se vůbec mělo začít. Nestalo-li
se tak, mělo by dojít k nápravě.
Máme novou a potřebně vybavenou inspekci
ministerstva vnitra. Její orgány vyšetřování
by měly začít s vyšetřováním
trestných činů porušování
práv a svobod občanů, jako jsou nezákonné
odposlechy, tajné filmování, zadržování,
prodlužování zadržování
a jiné zásahy do osobních svobod. Mohou se
zde najít také doklady o vlastizrádné
pomoci našich občanů při obsazování
letiště, při navádění
jejich tanků na ústřední úřady
atd.
Mělo by se zde začít neodkladně, protože
každý den otálení snižuje možnost
spravedlivého vyřešení. Zásahy
bývalého režimu proti svobodám a právům
občanů jsou nejrozsáhlejší skupinou
trestných činů a nečinnost v tomto
směru je veřejností nejvíce odsuzována.
Neměla by zůstat nepovšimnuta otázka
generálního prokurátora, že nejsou s
to postihnout nezákonnosti v ostatních oborech.
Vlády by vůbec všem ministerstvům měly
uložit povinnost zhodnotit nezákonné praktiky
v jejich resortech a vyvodit z nich poučení a eventuálně
dát podnět k postihu.
(Předsedající znovu upozorňuje na
vyčerpání časového limitu.)
Soudní rehabilitace by měly být zahájením
práva nejen ve vztahu k obětem, ale také
zjednáním práva ve vztahu k viníkům.
Jinak budou polovičaté. Generální
prokurátor a obě národní rady by měly
z tohoto hlediska posoudit i práci republikových
prokuratur, soudů a republikových ministerstev vnitra.
Dalším citlivým a aktuálním problémem
jsou materiály StB o jednotlivých osobách.
Tyto materiály nyní uchovává ministerstvo
vnitra. Nejde jen o registry, ale hlavně o složky
tzv. nebezpečných a podezřelých osob,
pokud zůstaly zachovány. Také v nich jsou
doklady o tom, kdo a jak porušoval svobody a práva
občanů, kdo udával, pomlouval a jinak vyhrožoval.
Tyto materiály jsou prohlášeny za státní
tajemství a lidé žasnou a ptají se,
jak je to možné, že ministr vnitra demokratického
státu zachází s materiály policie
totalitního režimu jako se státním tajemstvím
a jako takové v rozporu s ustanovením Listiny práv
a svobod je tají i před těmi, kterých
se týkají. Odtajnění většiny
z nich je v kompetenci ministra a pokud není, měla
by být přijata legislativní úprava,
která tento nesmyslný stav zruší.
Poslanec Dostál zde navrhl odtajnit všechny materiály,
nasbírané bývalým režimem o lidech
a umožnit občanům, aby do nich mohli nahlédnout.
Tomuto návrhu bychom měli vyjádřit
plnou podporu.
Končím. Vyslovuji naději, že společným
úsilím se nám podaří dostat
se ze slepé uličky, v níž jsme uvízli
při odhalování zločinů a při
postihu trestných činů prominentů
bývalého režimu. Prokuratury by měly
pokračovat v šetření neukončených
případů a věnovat pozornost všem
novým podnětům. V poslední době
jsou pod velkým tlakem. Nesmíme dopustit, aby tyto
tlaky zahnaly prokurátory tam, kde se ocitl starý
režim - k novému porušování zákonnosti.
Musíme jim v jejich práci vyslovit podporu.
Dovolte mi závěrem vyslovit jedno přesvědčení.
Předpokladem k zažehnání restaurace
jakékoliv totality je úcta k demokratické
spolupráci, ochota k dohodám, tolerance a politická
kultura. Děkuji vám za trpělivost. (Potlesk.)
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Ďakujem. Slovo má poslanec
Bratinka, pripraví sa poslanec Jičínsky.