Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Ešte má faktickú poznámku
pán poslanec Kováč.
Poslanec SN M. Kováč: Ja by som sa chcel opýtať
pána ministra. Mňa zaujala myšlienka, čo
ste teraz povedal ohľadom toho, že vy vlastné
náklady na cesty, ktoré spravujete, nesiete sami.
Je to do určitej miery pravda, pretože tie cesty podporujú
vlastne všetci obyvatelia. A čo sa týka nafty,
ja si myslím, že tieto trate, ktoré sú
v mapke zakreslené, sú väčšinou
dízelmotorové a teda sa jedná o naftu. Keď
chceme urobiť z ČSD konkurenta pre cesty, tak tá
preprava musí byť lacnejšia.
Ja si myslím, že štátny rozpočet
počíta s vašimi príjmami z týchto
tratí na nákup nafty. Ako náhle ich odstavíte,
tak to rozkolíše celý rozpočet. To znamená,
že by bolo výhodnejšie pre vládu prijať
také stanovisko, aby za 10.- Kčs nafta bola pre
vás. V tomto prípade by ste boli okamžite vyťaženejší
ako cesta. Myslím, že tu východisko je. Nech
sa múdre hlavy vo vláde dohodnú. To nemôže
mať taký dopad, pretože keď vy odstavíte
trate, na rozpočet to bude oveľa väčší
dopad, než keď sa dohodnete v tomto zmysle.
Ministr dopravy ČSFR J. Nezval: Já jsem nechtěl
jít do podrobností. Tento návrh už jsme
předložili do vlády dvakrát. Zatím
návrh na oddanění nafty nebyl přijat.
Je to praxe, která je v sousedních zemích,
v Rakousku, v Německu, že železnice platí
zhruba třetinovou cenu za naftu, než platí
silnice, a my chystáme znovu samostatný materiál
do vlády. Měl by být pravděpodobně
příští týden předložen
do vlády, kde znovu žádáme o zvážení
té situace a eventuální poskytnutí
daňové úlevy té tzv. modré
naftě.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Ešte pán poslanec Kováč.
Poslanec SN M. Kováč: Predložte materiál
parlamentu a parlament sa k tomu vyjadrí. Prečo
tieto starosti. Kde sa nedokážete dohodnúť,
tento parlament nerieši. Veď na to tu je.
Ministr dopravy ČSFR J. Nezval: Můžeme, když
budu materiál předkládat do vlády,
dát ho na vědomí dopravní komisi,
která ve Federálním shromáždění
je, abyste měli informaci, abyste se tím mohli zabývat.
Děkuji za připomínku. Budeme to respektovat.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Ďakujem pánu ministrovi, má
ešte niekto pripomienku? Prosím.
Poslanec SL J. Musílek: Já mám, pane předsedající,
jen faktickou poznámku. Je politováníhodné,
že v době, kdy pan ministr vysvětloval konkrétní
příčiny těch jevů, autoři
a největší kritici nebyli právě
přítomni v sále.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Žiaľ bohu. Ako sme počuli,
interpelovaný pán minister odpovie poslancom do
30 dní. Je nejaký iný návrh na to?
(Nebyl.)
Môžeme pokračovať ďalej. Ďalej
sa prihlásil s interpeláciou pán poslanec
Žáček.
Poslanec SL L. Žáček: Vážený
pane předsedající, dámy a pánové,
se svou interpelací se obracím na federálního
ministra práce a sociálních věcí
pana Petra Millera ve věci valorizace hornických
důchodů.
Horničtí důchodci se na maximální
hranici 3800 Kčs dívají jako na diskriminační
a právně nepodloženou. Namítají,
že při současném inflačním
trendu prakticky dochází k relativnímu snížení
jejich důchodů a že tímto restriktivním
opatřením dochází k porušení
některých zásad zákona o důchodovém
zabezpečení z roku 1988. Obávají se,
že tímto způsobem při dalších
valorizacích postupně dojde k zániku první
důchodové kategorie.
Dále poukazuji na to, že se tito důchodci ze
zdravotních důvodů nedožívají
vysokého věku, ve většině ani
ne průměrného, a proto je takovéto
omezení drastické, nespravedlivé a nemorální.
Vážený pane ministře, věřím,
že za uvedených okolností je možno přehodnotit
tuto maximální částku a těžkou
hornickou práci tímto zvýhodnit a zároveň
ocenit.
Ve své druhé interpelaci se obracím na federálního ministra hospodářství ing. Vladimíra Dlouhého jako garanta společných zásad hospodářské politiky, jejíž součástí jsou surovinové a palivoenergetické problémy při federálním významu a v souladu s ústavním zákonem č. 556/1991 Sb.
Ve své interpelaci přihlížím
ke koncepční i výkonné činnosti
federálního ministerstva hospodářství.
V těchto dnech začínají probíhat
v Ostravsko-karvinském revíru protestní valné
hromady zdravotně postižených horníků
a hornických důchodců. Upřesním
problematiku do tří bodů.
Za prvé - zdravotně a sociálně postiženým
horníkům, jakož i pracovníkům
s prošlou naplněnou prašnou expozicí nebyly
ve své většině proplaceny fakultativní
dávky, které část takto postižených
dostala uhrazeny vedením jednotlivých dolů.
Větší část důlních
podniků k tomuto účelu nemá finanční
krytí. Doporučuji toto finanční krytí
zajistit formou jednorázové dotace federálního
ministerstva hospodářství ve výši
160 miliónů Kčs.
Za druhé - pro hornické důchodce je nedořešena
otázka 27 q černého uhlí ve formě
ročního deputátu. Je morální
povinností vlády tyto historické nároky
udržet. Deputáty uhlí důchodci dostávali
i od uhlobaronů 19. století až do těchto
dnů. Je těžké této generaci vysvětlit,
že demokratická vláda nenašla prostředky
k jejich udržení. Převážná
část důchodců pracovala pod zemí
35 let. Tato kategorie pracovníků dosahuje podstatně
nižšího průměrného věku.
Je třeba zohlednit i to, a tyto historické nároky
hornickému cechu zachovat.
Doporučuji hodnotu deputátu převést
do resortu ministra práce a sociálních věcí,
a to tak, aby byla poskytována měsíčně
ke starobnímu důchodu.
Za třetí - pokud se týče útlumu
těžby ostravské části Ostravsko-karvinského
revíru, myslím, že přes ekonomicky náročnější
těžbu by se zásoby uhlí měly
vyčerpat. Bylo by účelné po ekologické
stránce nahradit méně hodnotné hnědé
uhlí ze Severočeského hnědouhelného
revíru ekologicky čistším černým
uhlím a koksem. Svým způsobem by to jistě
přivítala i Spolková republika Německo.
Útlumem těžby černého koksovatelného
uhlí v ostravské části dochází
rovněž k dosud nevyčísleným finančním
ztrátám zavalením desítek miliónů
tun zásob tohoto hodnotného uhlí. Likvidace
dolů má údajně probíhat bez
demontáže důlní techniky, čímž
dojde k další národohospodářské
ztrátě.
Doporučuji vydat směrnice k provádění
útlumu těžby černého uhlí
a v návaznosti na to upřednostnění
útlumu těžby uhlí hnědého.
Děkuji za pozornost.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Ďakujem. Pýtam sa pána
ministra Millera či chce reagovať?
Ministr práce a sociálních věcí
ČSFR P. Miller: Pane předsedající,
vážené poslankyně, vážení
poslanci, na interpelaci poslance Žáčka bych
měl následující poznámky.
Zanedlouho budete projednávat zákon o zvyšování
důchodů. Zde jsme jednoznačně zdůvodnili,
proč nezvyšujeme hranici 3800,- Kčs a vázali
jsme to na konstrukci, se kterou přicházíme.
Důchodu 3800,- Kčs mohli prakticky dosáhnout
jen ti, kteří šli do důchodu po roce
1988, od novely zákona č. 100 o sociálním
zabezpečení. Chtěl bych upozornit pana poslance
Žáčka, že tím, že jsme toto
pozastavili ještě pro toto valorizační
období, se nám podařilo přiblížit
na společnou hranici právě důchody
horníků, těch, kteří před
tímto obdobím na stejné práci za mnohem
horších podmínek měli mnohem nižší
důchod.
Budete mít v materiálech připojené
i grafické tabulky, kde uvidíte, jak se nám
za ty dva roky podařilo důchody prakticky srovnat,
odstranit rozdíly v přiznávání
v časovém období. Je to poslední úprava,
kdy důchody nebudou ještě zvýšeny.
Od příští úpravy bude zvyšována
i hranice 3800,-, ale k tomu je třeba postavit i novou
konstrukci výpočtu důchodů.
K tomu, aby se převedly deputáty na ministerstvo
práce a sociálních věcí - to
je věc rozpočtu. Uvědomte si, kdyby to tak
mělo být, že bychom se museli vrátit
k zákonu o státním rozpočtu, protože
tento problém se dá řešit jedině
z těchto prostředků. V současné
době to jde z nákladů podniků.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Ďakujem. Môžeme pokračovať
ďalej. Slovo má poslanec Voleník, pripraví
sa poslanec Váňa.
Poslanec SL L. Voleník: Vážený pane
předsedající, vážené kolegyně
a kolegové, dámy a pánové, mám
tady připravenou společnou interpelaci mou a některých
mých dalších kolegů z výborů
pro životní prostředí, a to konkrétně
poslanců Sněmovny lidu pana Miroslava Richtra, Stanislava
Žaluda a Jiřího Bureše ze Sněmovny
národů. Interpelace je namířena k
předsedovi federální vlády a poté
ještě k ministru obrany. Týká se také
problému, který souvisí s dopravou, ale momentálně
se v této interpelaci zvedneme ze země vzhůru
do vzduchu a budeme se věnovat otázce letecké
dopravy, respektive, abych to upřesnil, otázkám
vojenského proudového letectví.
Protože zde momentálně není přítomen
ani předseda vlády, ani pan ministr Dobrovský
a vzhledem k tomu, že naše interpelace má zhruba
5 stran textu, dovolím si plénum seznámit
s nejzávažnějšími uzlovými
body, které tato interpelace obsahuje.
Pokud jde o oblast životního prostředí,
je třeba se v prvé řadě zmínit
o tom, že vojenské letectví se nemalou měrou
podílí na kontaminaci životního prostředí
ropnými látkami. To je jedna stránka mince.
Méně zmiňováno a méně
zdůrazňováno je, že letectvo působí
zejména provozem proudových letadel velmi nepříznivě
na zdraví obyvatelstva měst a obcí, které
jsou v okolí vojenských letišť. Jde o
porušování norem vymezujících
hranice hluku a vibrací, které ještě
nejsou škodlivé pro lidský organismus. Právě
této dosud opomíjené oblasti se týká
naše interpelace.
Abych vám upřesnil genezi tohoto problému,
tak již v srpnu loňského roku bylo výborům
pro životní prostředí Sněmovny
lidu a Sněmovny národů doručeno stanovisko
obce Lipí poblíž Českých Budějovic,
ve kterém se občané zmiňovali o problémech,
které mají s vojenským letištěm
Planá.
Na základě této skutečnosti jsme s
kolegou Zlochou z výboru pro životní prostředí
Sněmovny národů požádali o vysvětlení
jak orgány obrany, tak generálního prokurátora
ČSFR dr. Gašparoviče. Odpověď z
ministerstva obrany potvrdila stanoviska občanů
obce Lipí, potvrdila, že skutečně dochází
permanentně a prakticky na celém území
republiky k porušování norem, které
upravují únosnost hranice hluku pro lidský
organismus. Toto stanovisko nás seznámilo s opatřeními
ministerstva obrany. Tato opatření jsou víceméně
na bázi slovní a zdaleka nereflektují vážnost
situace a nezbytnost nápravy.
Proto jsme sepsali s kolegy interpelaci, kterou písemně
předložím. V této interpelaci za prvé
upozorňujeme, že dochází k porušování
zákonů, a to nejen zákonů prostých,
ale zákonů ústavních. Jmenovitě
bych chtěl upozornit na příslušná
ustanovení Listiny základních práv
a svobod, kterou tento parlament přijal v minulém
roce. Tato ústavní ustanovení je samozřejmě
třeba posuzovat v návaznosti na ustanovení
dalších zákonů. Za jiné jmenuji
například zákon o péči o zdraví
lidu a zákon o životním prostředí.
Existuje samozřejmě ještě řada
podzákonných předpisů, které
stanoví konkrétní normativy, jež nesmějí
být překračovány.
Na jedné straně se upozorňuje, že ministerstvo
obrany souhlasí s tím, že dochází
k porušování zákonných norem,
ale zde dochází k velkému paradoxu. Ministerstvo
obrany sice bere v úvahu porušování
zákonných norem, ale na druhé straně
příslušné orgány ministerstva
obrany, resp. ozbrojených složek, vůbec nekonají.
Jedná se například o vojenskou hygienickou
službu a vojenské stavební úřady,
čili dva orgány, které jsou povinny v okamžiku,
jakmile zjistí, že dochází k porušování
zákonů, že je ohrožováno zdraví
obyvatel, okamžitě zakročit a přijmout
příslušná opatření.
Naopak z řady skutečností, se kterými
jsme byli seznámeni, z řady případů
je známo, že vojenské orgány sice jakoby
jednají s občany postižených míst,
ale vyhýbají se jakékoli konkrétní
odpovědnosti a také přijetí jakýchkoli
konkrétních závěrů. Za jiné
si dovolím přednést případ
z letiště v Přerově. Tam, kde obyvatelé
Přerovska podnikají již několikaleté
martýrium, které zatím nedosáhlo kýženého
výsledku. Sice pokud jde o letiště v Přerově,
došlo k tomu, že na letišti nedochází
momentálně již ke školení vojenských
pilotů, je to totiž letiště výcvikové,
ale nadále se na tomto letišti provozují proudová
letadla a nyní, prosím pěkně, věnujte
pozornost tomu, co vám sdělím. Toto letiště
slouží ke školení zahraničních
pilotů. Kdyby sloužilo ke zvýšení
obranyschopnosti našeho státu, je to ještě
jakž takž, byť velmi pochybná, možnost
omluvy. Ale slouží-li jen - já to řeknu
pekelnému kšeftu, protože nic jiného než
ďábelský handl to být nemůže,
když na jednu stranu misky vah je položen snad jakýsi
pozitivní přínos pro náš stát
v devizách a na druhou stranu zdraví obyvatel, kteří
žijí v okolí letiště. Domnívám
se, že právě tento příklad, stejně
jako řada dalších příkladů
jsou výrazným mementem pro nás všechny,
kteří zde sedíme a jsme odpovědni
za zdraví a naplňování lidských
práv a svobod obyvatel naší vlasti, našeho
státu. My bychom právě z tohoto titulu měli
uplatnit své právo nejvyššího zákonodárného
sboru a nejvyššího kontrolního sboru ČSFR
vůči orgánům Rady obrany státu,
protože podle příslušného ústavního
zákona je to právě Federální
shromáždění, kterému je Rada
obrany státu i konec konců ministerstvo obrany ze
své činnosti odpovědno.
Proto na závěr naší interpelace žádáme,
aby jak předseda vlády, který je zároveň
předsedou Rady obrany státu, tak i ministr obrany
považovali naši interpelaci za naléhavou a okamžitě
přijali příslušná opatření,
která by za prvé odstranila nečinnost orgánů
ministerstva obrany, které mají na starosti uvedení
těchto věcí do přijatelného
stavu a za druhé, aby přijali i odpovídající
legislativní opatření, případně
další opatření, která by umožnila
odstranit určité vakuum, které v současné
době jako relikt posledních čtyřiceti
let zůstalo, a to vakuum ve vztahu mezi např. orgány
činnými v civilní sféře, např.
orgány hygienické služby, které působí
v civilní sféře a orgány vojenské
hygienické služby, kde nedochází absolutně
k žádnému kontaktu a reálné spolupráci.
To by bylo asi vše, co jsem chtěl v této své
interpelaci říci. Děkuji vám všem
za pozornost a věřím, že pan předseda
vlády i pan ministr obrany naší interpelaci
urychleně vyhoví. Děkuji vám.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Ďakujem. Inderpelovaní odpovedia
písomne do tridsiatich dní. Je iný návrh,
aby odpovedali rýchlejšie? (Není.) Ďalší
je pán poslanec Váňa, pripraví sa
pani poslankyňa Branná.
Poslanec SN V. Váňa: Vážený pane
předsedající, vážení poslanci
a poslankyně, vážení hosté, necítím
se jen poslancem za naše hnutí, ale i za všechny
občany naší oblasti, a proto vyřizuji
také následující věci.
Obrátil se na mně Český svaz bojovníků
za svobodu v otázce smlouvy s SRN. Podávám
slovní interpelaci při čtení tohoto
dopisu a předávám panu místopředsedovi
federální vlády pro ministra zahraničních
věcí Dienstbiera:
"Vážený pane poslanče, obracíme
se na Vás s prosbou, abyste jako poslanec za náš
region informoval Federální shromáždění
o našem stanovisku k parafované smlouvě s SRN,
i když její přesný obsah neznáme.
Zásadně však předesíláme,
že nemůžeme souhlasit s tím, aby smlouva,
byť jen v náznacích, zpochybňovala neplatnost
Mnichova od samého počátku, nebo aby se ex
post jednalo o návrat majetku sudetských Němců.
Máme totiž obavy, že z hlediska mezinárodního
práva by pak byli všichni účastníci
národního odboje, zahraniční vojáci
a příslušníci zahraničního
odboje, političtí vězni, odsouzení
říšskoněmeckými soudy pokládáni
za velezrádce a partyzáni za bandity. Byla by tím
znevážena oběť statisíců
bojovníků za naši svobodu, těch, kteří
byli fašisty popraveni, umučeni nebo padli v boji.
Pokud nemáme pravdu, nechť nám to příslušný
výbor FNS vyvrátí. Dále máme
dojem, že by vzniklo nebezpečí anulování
nebo zpochybňování škod způsobených
okupací. Pokud je nám známo, byly tyto škody
v procesu s K.H.Frankem orientačně vyčísleny
takto: zabavení finančních prostředků
v bankách, záložnách, družstevních
peněžních ústavech včetně
peněz ve spořitelnách 65 mld., za druhé
škody v průmyslu a obchodě 38 mld., škody
v zemědělství 45 mld., škody na kulturních
památkách 6,5 mld., vojenské škody 42,
5 mld., hodnota zabaveného židovského majetku
30 mld. a současně bylo zabaveno zlato a zlaté
mince o hmotnosti 30,5 tuny. Celkové škody byly v
této době vyčísleny na 430 mld. Kčs.
Jistě nemáme údaje, kolik z této částky
již vláda SRN uhradila.
Naprosto však nejsou vyčísleny ztráty
na zdraví a životech našich občanů.
Podle nám dostupných statistik zahynulo ve druhé
světové válce asi 360 tisíc československých
občanů, z toho 200 tisíc židovské
národnosti. Odsuzujeme tzv. divoký neorganizovaný
odsun sudetských Němců v počátečních
poválečných měsících.
Zapomíná se však na skutečnost, že
v mnoha případech byl iniciován teroristickým
činy polovojenské organizace Wehrwolf, jejímiž
příslušníky byli převážně
sudetští Němci. Jsme toho názoru, že
aktéři a iniciátoři divokého
odsunu by měli být zjištěni a pokud
ještě žijí, souzeni. Překvapuje
nás však, že za dva roky, co se o tom hovoří,
nebylo zahájeno šetření.
My nemůžeme zapomenout na Lidice, Javoříčko
a v našem regionu na Ploštinu, Vařákovy
Paseky a další osady, kde byli lidé zaživa
upalováni. Diskutuje se o návratu majetku, případně
náhrady škod sudetským Němcům.
Nikdo však nehovoří o náhradě
škod českým občanům.
U příležitosti 50. výročí
atentátu na Heydricha bychom chtěli jen na okraj
připomenout osud osmi dětí, příbuzných
kapitána Valčíka, jednoho z účastníků
atentátu. V souvislosti s ním bylo popraveno 14
jeho příbuzných a po nich zůstalo
15 sirotků. Jejich majetek byl buď zabaven nebo rozprodán.
Nikdo z naší strany ani za komunistické vlády
ani dnes, přesto že jsme o této skutečnosti
informovali Kancelář prezidenta republiky, jim nevyjádřil
své politování nebo soucit. Obdrželi
jen kus papíru z FMNO, kterým se jim dostává
"morálního odškodnění."
My, členové Českého svazu bojovníků
za svobodu, nejsme nepřáteli Němců,
ani nechceme narušovat dobré sousedské vztahy.
Abychom to dokázali, navrhujeme, aby na znamení
usmíření k 50. výročí
uzavření příměří
v Evropě byly identifikovány hroby padlých
německých vojáků v České
republice a jejich pozůstatky byly na náklady vlády
SRN převezeny na vojenské hřbitovy do Německa.
Pokládádme to za akt humanity. My nejlépe
víme, jak je to bolestné, když nejbližší
příbuzní nemohou položit kytici na hroby
svých blízkých. Děti příbuzných
kapitána Valčíka vám to rovněž
potvrdí.
Přirozeně, že toto nemůžeme recipročně
požadovat po vládě SRN. Popel umučených
nebo popravených byl rozset neznámo kde nebo jakési
zbytky nějakého popela byly nedůstojným
způsobem vráceny příbuzným
na jejich náklad.
Prosíme, aby tento dopis nebyl chápán jako
výraz nějakého vypjatého nacionalismu.
Je to pouze vyjádření snahy po vzájemném
usmíření, odsouzení nesmyslnosti vzájemných
válek v naší společné tisícileté
historii. S úctou předsednictvo Svazu bojovníků
za svobodu, OV Zlín, podepsán Dr.Emil Máčel.
Shrnu to tedy. Je nepřijatelné, aby ve smlouvě
SRN - ČSFR zůstala nejistota hranic, aby nebyl považován
odsun za vyhnání, protože to bylo na základě
dohod vítězných velmocí a další
podobné věci jako nulita platnosti Mnichova. Já
i moje hnutí se s tímto dopisem ztotožňujeme.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Interpelovaný odpovie poslancovi
písomne do tridsiatich dní. Ďalej sa prihlásila
pani poslankyňa Branná, pripraví sa poslanec
Zlocha.
Poslankyně SL D. Branná: Vážené
Federální shromáždění,
ve své interpelaci se obracím na pana dr. Čalfu
a současně na pana místopředsedu vlády
Mikloška a na pana místopředsedu vlády
a ministra ing. Klause.
Přijetím státního rozpočtu
na rok 1992 jsme přijali rovněž kapitolu všeobecná
pokladní zpráva a v ní položku 2 miliardy,
určenou na řešení problematiky národností.
Bohužel podle toho, co se mi podařilo zjistit osobními
dotazy jak u místopředsedy pana Mikloška, tak
u náměstka ministra financí pana Kočárníka,
neexistují žádná kritéria, podle
jakých by se mělo hospodařit s touto částkou.
Navíc mám nově informace, že celá
tato částka má být určena do
rozpočtu Slovenské republiky.
Dotazuji se proto pana premiéra, jak s touto částkou
bude naloženo a na základě jakých kriterií,
dále kdo je zodpovědný za hospodaření
s touto částkou, zda federální ministerstvo
financí nebo Úřad vlády, nebo úřad
místopředsedy pana Mikloška.
Jsem přesvědčena, že kriteria, podle
kterých by se mělo hospodařit s touto částkou,
úzce souvisejí se zásadami politiky federální
vlády vůči národnostem. Takové
zásady byly připraveny expertní komisí
už začátkem léta loňského
roku, bohužel zatím nebyly ve vládě
projednány a schváleny.
Proto žádám pana předsedu vlády
a pana místopředsedu Mikloška, aby v rámci
svých kompetencí urychlili projednání
a přijetí tohoto dokumentu.
Se státní dotací souvisí situace národnostního
tisku. V mém případě se zmíním
jen o polském národnostním tisku. Ten se
skládá z deníku Glos ludu a z měsíčníku
Zwrot. Oba tyto tituly jsou závislé na dotacích.
Jejich náklad je limitován počtem příslušníků
polské národní menšiny. Příslušníků
polské národní menšiny je něco
přes 60 tisíc. Z toho vyplývá, že
při nízkém nákladu jak deník,
tak měsíčník nemohou přinášet
zisk.
Vydavatelé se snaží získat z vlastních
zdrojů finanční prostředky na krytí
této ztráty, ale bohužel nemohou ji pokrýt
vcelku. Jsem přesvědčena, že Listina
základních práv a svobod, ve které
je mimo jiné i právo příslušníků
národních menšin na získání
a rozšiřování informací v mateřském
jazyku, která je u nás uvedena ústavním
zákonem nám dává podklady k tomu,
abychom žádali o státní dotaci na účely
vydávání národnostního tisku.
Bohužel ministerstvo kultury České republiky,
které bylo v termínu požádáno
písemně o umístění dotací
na národnostní tisk, ve svém rozpočtu
naši žádost zamítlo s odůvodněním,
že národnostní tisk bude plně kryt z
rozpočtu federace. Z rozpočtu federace zatím
kryt není a které potřeby národností
budou kryty, se zatím neví. Kriteria, jak jsem se
zmiňovala, neexistují.
Třetí moje žádost na pana předsedu
vlády je, aby vláda rozhodla, jakým způsobem
bude zajišťovat vydávání národnostního
tisku a jakým způsobem bude zajišťovat
realizaci práv národností na informaci v
mateřském jazyce.
Předsedající místopředseda
FS K. Viktorín: Jeden z interpelovaných členov
vlády je prítomný. Pýtam sa ho, či
má k tejto interpelácii stanovisko. Prosím
pána Mikloška o slovo.