Příloha č.1 |
|
| ||||
zjištěné tr.činy celkem | 159 602 | 188 927 | 18 | 226 657 | 20 |
Objasněné tr.činy | 52 466 | 57 736 | 10 | 67 340 | 17 |
Tj. % | 33 | 31 | 30 | ||
HOSPODÁŘSKÁ KRIMINALITA | 5 055 | 6 296 | 25 | 10 511 | 67 |
Objasněné tr.činy | 4147 | 5376 | 30 | 8 162 | 52 |
Tj. % | 82 | 85 | 78 | ||
OBECNÁ KRIMINALITA celkem | 145 123 | 172 023 | 19 | 204 304 | 19 |
Objasněné tr.činy | 40 073 | 43 499 | 9 | 49 186 | 13 |
Tj. % | 28 | 25 | 24 | ||
NÁSILNÁ KRIMINALITA | 10 651 | 10 325 | -3 | 10 650 | 3 |
Objasněné tr.činy | 7 401 | 7 098 | -4 | 7 519 | 6 |
Tj. % | 69 | 69 | 71 | ||
z toho: Loupeže | 2 335 | 2 0781 | -11 | 2 236 | 8 |
vraždy | 112 | 125 | 12 | 160 | 28 |
MRAVNOSTNÍ KRIMINALITA | 1 056 | 1 138 | 13 | 1 195 | 1 |
Objasněné tr.činy | 849 | 961 | 13 | 957 | 0 |
Tj. % | 80 | 81 | 801 | ||
z toho: znásilnění | 437 | 413 | -5 | 455 | 10 |
MAJETKOVÁ KRIMINALITA | |||||
Krádeže vloupáním | 62 802 | 65 824 | 5 | 74 347 | 13 |
Objasněné tr. činy | 12 100 | 12 023 | -1 | 13 310 | 11 |
Tj. % | 19 | 18 | 18 | ||
z toho: Krádeže vloupáním do obchodů | 8 465 | 9 282 | 10 | 8 629 | -7 |
Krádeže vloupáním do restaurací | 8 43 | 8 653 | 1 | 8 956 | 4 |
Krádeže vloupáním do bytů | 10 109 | 9 134 | -10 | 10 208 | 12 |
Krádeže vloupáním do chat | 10 230 | 10 927 | 7 | 13 967 | 28 |
Krádeže prosté | 59 872 | 80 198 | 34 | 100 335 | 25 |
Objasněné tr.činy | 11 451 | 13 542 | 18 | 16 307 | 20 |
Tj.% | 19 | 171 | 16 | ||
z toho: Krádeže motorových vozidel | 6 737 | 12 155 | 80 | 15 535 | 28 |
Podvody | 4 034 | 4 863 | 21 | 5 094 | 5 |
Zjištěná způsobená škoda (v tis.Kč) | 1 935 403 | 4 873 715 | 152 | 7 127 428 | 46 |
Příloha č. 2 |
|
|
| |
Objekt působení: jedinci a skupiny osob dosud kriminálně nenarušení.
Cíl působení: právní a morální vědomí jako předpoklad občanské odpovědnosti. Prostředky působení: organizační, metodologická,výchovná a legislativní opatření zaměřená na formování a socializaci osobnosti. Subjekt působení: rodina, škola, zdravotnické instituce, sportovní a zájmové organizace, skupiny vrstevníků, masmédia apod. Kritérium hodnocení: stav kriminality ve společnosti. | Objekt působení: sociální prostředí v nejširším slova smyslu.
Cíl působení: vytvořit takovou sociální politiku, která bude disponovat účinnými mechanizmy kontroly kriminality. Prostředky působení: veškerá opatření uplatňovaná v kontextu existující politicko, hospodářského a společenské reality a zajišťující společenský a individuální rozvoj. Subjekt působení: rodina, státní instituce (rezorty práce a sociálních věcí, školství, zdravotnictví, spravedlnosti, prokuratury, obrany, vnitra apod), občanská iniciativy aj. Kritérium hodnocení: stav kriminality ve společností. | Objekt působení: příčiny a podmínky vzniku kriminality včetně ochrany majetkových hodnot.
Cíl působení: kontrola bezpečnostní situace. Prostředky působení: informační, organizační, ekonomické a technická opatření zaměřená na zlepšení bezpečnostní situace. Subjekt působení: MV, MS, GP, bezpečnostní služby, výroba bezpečnostních zařízení, masmédia apod. Kritérium hodnocení: stav kriminality ve společnosti. | |
Objekt působení: tzv. rizikoví jedinci a skupiny osob u nichž je zvýšená pravděpodobnost, že se stanou pachateli trestné činnosti.
Cíl působení: minimalizace rizika sociálního selhání. Prostředky působení: organizační opatření a modifikace metod zaměřených na zvyšování sociální kompetence proti respektování zvláštnosti osobnosti. Subjekt působení: rodina, škola, výchovné a léčebné ústavy, zdravotnická zařízení, poradenské služby apod. Kriterium hodnocení: podíl dosud netrestaných osob na páchání trestné činností. | Objekt působení: rizikové faktory sociálního prostředí ve vztahu ke stupni narušenosti osobnosti.
Cíl působení: kontrola sociálně patologických jevů. Prostředky působení: informační, organizační, poradenské a sociální opatření zaměřená na dekriminalizaci sociálního prostředí včetně posilování pozitivních sociálních vazeb z omezování růstu nezdravého individualizmu. Subjekt působení: státní instituce (rezorty školství, zdravotnictví, práce a sociálních věcí apod.), občanské iniciativy, církve i samotní občané (neformální sociální kontrola). Kritérium hodnocení: podíl dosud netrestaných osob na páchání trestné činnosti. | Objekt působení: příčiny a podmínky vzniku kriminogenních situací.
Cíl působení: účinná kontrola podmínek a faktorů vytvářejících vhodné předpoklady pro páchání trestné činnosti. Prostředky působení: organizační, profesionální, ekonomická a technická opatření zaměřená na zhoršení podmínek pro páchání kriminálních deliktů (předpoklad analýzy a diferenciace kriminogenních faktorů). Subjekt působení: MV, MO, GP, MS, MZ, MPSV, MŠMT, bezpečnostní služby, výrobci bezpečnostních zařízení, masmédia, atd. Kritérium hodnocení: podíl dosud netrestaných osob na páchání trestné činnosti. | |
Objekt působení: potencionální oběti trestné činnosti.
Cíl působení: zvyšování informovanosti o možnostech obrany proti kriminalitě. Prostředky působení: modifikovaná opatření zaměřená na ochranu osob před důsledky zločinnosti. Subjekt působení: rodina, škola, zdravotnictví, poradenské služby, OČTŘ, občanská hnutí a sdružení, charitativní iniciativy, církve apod. Kritérium hodnocení: postoje občanů ke kriminalitě. | Objekt působení: sociálně patologické jevy ohrožující bezpečnost občanů, které jsou produktem sociálního prostředí.
Cíl působení: integrovaná a homogenní společnost s aktivní sociální kontrolou. Prostředky působení: organizační, legislativní a výchovná opatření zaměřená na kontrolu rizikových faktorů nárůstu kriminality a na posilování morálních vlastností z komunikačních schopností občanů. Subjekt působení: rodina, MŠMT, MZ, GP, MS, MV, MO, MPSV, církve i jednotliví občané. Kritérium hodnocení: postoje občanů ke kriminalitě. | Objekt působení: příčiny z podmínky vzniku kriminogenních situací.
Cíl působení: snížení rizika ohrožení bezpečnosti občanů a škod na jejich majetku. Prostředky působení: technická z bezpečnostní opatření, včetně informovanosti o možnostech individuální obrany a ochrany proti konkrétním druhům kriminality a o adekvátním jednání v situacích souvisejících s trestnou činností. Subjekt působení: MV, MO, MS, masmédia, občanská iniciativy atd. Kritérium hodnocení: postoje občanů ke kriminalitě. | |
Objekt působení: kriminálně narušení jedinci nebo skupiny osob včetně recidivistů.
Cíl působení: účinná resocializace. Prostředky působení: penitenciární resocializační přístupy a metody uplatňované v závislosti na stupni kriminální narušenosti pachatelů trestné činnosti v kontinuitě s postpenitenciární péčí. Subjekt působení: rodina, škola, výchovné a léčebné ústavy, vězeňská a justiční stráž, orgány postpenitenciární péče, občanská hnutí a sdružení, charitativní iniciativy apod. Kritérium hodnocení: recidiva trestné činnosti, míra brutality a hostility. | Objekt působení: nefunkční sociální prostředí jako reálný předpoklad recidivy trestná činnosti.
Cíl působení: vytváření a posilování pozitivních sociálních vazeb a sociálního prostředí umožňujícího uspokojování potřeb jedince, společensky akceptovatelným způsobem. Prostředky působení: informační, organizační, poradenská a sociální opatření, která ve spojení s aktivitou motivovaných jedinců umožní jejich integraci do společnosti. Subjekt působení: MS, MPSV, MZ, MO, církve, charitativní iniciativy, občanská hnutí apod. Kritérium hodnocení: recidiva trestné činnosti. | Objekt působení: podmínky recidivy trestné činnosti.
Cíl působení: účinná kontrola podmínek vhodných pro recidivu kriminálního jednání zaměřená na zvýšení míry objasněnosti trestných činů a minimalizaci užitků pro pachatele kriminálních deliktů. Prostředky působení: organizační, profesionální, ekonomická a technická opatření zaměřená na účinnou ochranu společnosti od silně kriminálně narušených jedinců (VTOS) a na zhoršení podmínek pro páchání konkrétních druhů trestné činnosti. Subjekt působení: MS, GP, MO, MPSV, MV, bezpečnostní služby atd. Kritérium hodnocení: recidiva trestné činnosti. |
Příloha č. 3 |
|
Složení:
- Ministerstvo vnitra - Ministerstvo práce a sociálních věcí - Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy - Ministerstvo zdravotnictví - Ministerstvo spravedlnosti - Ministerstvo obrany - Generální prokuratura (Institut pro kriminologii a sociální prevenci) |
|
Příloha č. 4 |
Předkládaná Koncepce a program prevence kriminality
(dále jen "Program") prošel jak vnitřním,
tak i vnějším připomínkovým
řízením.
1. VNITŘNÍ PŘIPOMÍNKOVÉ
ŘÍZENÍ
V rámci připomínkového řízení
uvnitř resortu Ministerstva vnitra ČR a Policie
ČR byly zapracovány podněty a připomínky
prezentované úsekem I. náměstka
MV ČR, zaměřené na zjednodušení
organizační struktury systému prevence kriminality.
Není navrhováno zřízení vládního
orgánu pro prevenci kriminality, nýbrž pouze
Výkonného výboru pro prevenci kriminality
(dále jen "Výkonného výboru")
na úrovni Ministerstva vnitra ČR jako meziresortního,
koordinačního a metodického orgánu
s příslušnými kompetencemi potřebnými
pro realizaci systému prevence kriminality v České
republice. V osobě ministra vnitra, jako předsedy
tohoto Výkonného výboru, jsou v případě
potřeby dostatečně garantovány záruky
pro přímý kontakt s vládou ČR
a i možnosti mezinárodní spolupráce
v této oblasti. Nebylo reflektováno na připomínku
zřízení stálého sekretariátu
Výkonného výboru, neboť úkoly,
které by plnil, mohou být v případě
získání potřebných kompetencí,
zajištěny v rámci činnosti oddělení
prevence MV ČR.
Připomínkové řízení
pracovníků úseku náměstka
MV ČR pro policejní a státní správu,
personalistiku a vzdělávání představovalo
několik pracovních jednání na jejichž
základě lze konstatovat, že došlo k dohodě
o potřebě vypracovat funkční systém
prevence kriminality v České republice, který
tvoří obsah předkládaného Programu.
Vedení Policejního prezídia ČR
nevyjádřilo k návrhu Programu žádné
věcné připomínky.
Odbor obecné kriminality Ústředny kriminální
policie ČR upřesnil ve svých připomínkách
některé údaje k analýze kriminality,
které byly zapracovány a doporučil k účasti
ve Výkonném výboru i Nejvyšší
soud ČR. Tato připomínka se vztahuje spíše
k činnosti Výkonného výboru, neboť
jak je v Programu uvedeno, v návaznosti na řešení
konkrétních problémů se zcela jednoznačně
předpokládá široká účast
nejrůznějších subjektů spolupracujících
na realizaci systému prevence kriminality. V komplexu je
předkládaný materiál hodnocen jako
funkční, přičemž urychlené
přijetí Programu a jeho důsledná realizace
se jeví jako společensky velmi žádoucí.
Pracovníci odboru hospodářské kriminality
Ústředny kriminální policie ČR
zřejmě nepochopili zcela jasně smysl předkládaného
materiálu, neboť již v úvodu svých
připomínek uvádějí: "Program
se příliš podobá tzv. "Souborům
opatření k omezování kriminality",
zpracovávaným pro jednotlivé druhy kriminality
vždy na pětileté období v době
před rokem 1989." K tomu lze snad jen říci,
že v období totality nikdy neexistoval takto široce
pojatý systém prevence kriminality. Formálně
a individuálně uplatňované preventivní
aktivity nikdy nepřesahovaly hranice působnosti
resortu Ministerstva vnitra. Připomínky prezentované
uvedeným odborem ukazují spíše na problémy
s nimiž se policisté na úseku hospodářské
kriminality každodenně potýkají a opět
potvrzují nutnost jejich meziresortního řešení.
Zástupci krajských správ Policie ČR,
kteří se aktivně podíleli na přípravě
předkládaného materiálu, prezentovali
v rámci připomínkového řízení
pozitivní stanoviska a neměli zásadních
připomínek.
2. VNĚJŠÍ PŘIPOMÍNKOVÉ
ŘÍZENÍ
Konstruktivní připomínky zástupců
participujících resortů byly průběžně
zapracovávány již na základě
uskutečňovaných meziresortních pracovních
schůzek a jednání. Z vnějšího
připomínkového řízení
k předloženému Programu vyplynula následující
stanoviska a připomínky:
Ministerstvo práce a sociálních věcí
ČR
"... předložený návrh je v plném
souladu s koncepcí sociální prevence, kterou
zpracovává náš resort, takže k
němu nemáme žádné podstatné
připomínky."
Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy
ČR
"K návrhu Programu prevence kriminality nemám
připomínky."
Ministerstvo spravedlnosti ČR
Připomínka k Návrhu usnesení vlády,
týkající se zřízení
meziresortního orgánu byla zapracována.
"K důvodové zprávě předkládaného
materiálu nejsou po věcné ani formální
stránce připomínky."
"Analýza kriminality je zpracována dostatečně
podrobně a graficky i tabulkově přehledně."
Připomínka týkající se zřizování
regionálních a místních rad byla zapracována.
Připomínky k hlavním úkolům
v oblasti prevence kriminality byly zapracovány.
Na požadavek vypracovat pasáž předpokládaných
nákladů na realizaci Programu nebylo reagováno,
neboť jak je uvedeno v předkládaném
materiálu, realizace funkčního preventivního
systému neklade v současné době žádné
požadavky na státní rozpočet. Je zaměřena
především na koordinaci a zefektivnění
meziresortních činností.
Generální prokuratura ČR
Konstruktivní připomínky předkládané
Institutem pro kriminologii a sociální prevenci
byly zapracovávány průběžně.
"Ostatní zainteresované odbory Generální
prokuratury ČR nemají k tomuto materiálu
připomínky."
Ministerstvo obrany ČR
"Návrh Programu prevence kriminality je možné
brát jako solidní základ pro další
navazující aktivity zainteresovaných resortů,
orgánů a institucí."
Připomínku, že analýza kriminality by
zasloužila hlubší rozbor příčin
a podmínek jednotlivých druhů kriminality
včetně sociálního složení
a podmínek jednotlivých druhů kriminality
včetně sociálního složení
a motivace pachatelů, lze hodnotit jako velmi konstruktivní.
Současný informační systém
resortu Ministerstva vnitra a Policie ČR však k tomuto
nevytváří potřebné předpoklady.
Navrhovaný systém prevence kriminality s řešením
této problematiky počítá (viz "5.
Hlavní úkoly v oblasti prevence kriminality, bod
5.3").
S úkoly vyplývajícími pro resort obrany
je vyjádřen souhlas.
Ministerstvo zdravotnictví ČR
"... k uvedenému materiálu nemám zásadní
připomínky ani námitky. Požadavky za
můj resort uplatňované při přípravě
materiálu jsou zapracovány."
Kancelář prezidenta republiky
"... materiál poskytuje základní informace
o stavu kriminality a především o různých
typech prevence a jejich možnostech. Zřízení
Výkonného výboru je potřeba pokládat
za první a zásadní krok k vybudování
systému prevence na meziresortní úrovni."
"Materiál MV předpokládá vytvoření
velmi otevřeného systému, který bude
na základě výzkumu nových trendů
ve vývoji kriminality a na základě místních
poměrů pružně reagovat na konkrétní
ohrožení kriminalitou pomocí nabídky
nejrůznějších programů."
"... materiál nabízí způsob,
jak učinit první krok k systematickému dlouhodobému
zacházení s kriminalitou. Bez vybudování
systému se jednotlivá opatření budou
míjet účinkem, protože nebudou na sebe
navazovat a v některých případech
budou působit protisměrně."
Pozn.: Ministerstvu financí ČR nebyl předkládaný
materiál zaslán k připomínkovému
řízení, neboť v současné
době realizace Programu nevyžaduje finanční
krytí ze státního rozpočtu.
Ministerstvo práce a sociálních věci
ČR
Čj. 21-12652/93
Obsah:
I. Záznam ze schůze vlády
II. Předkládací zpráva
III. Důvodová zpráva
IV. Tabulky
Předkládá:
Ing. Jindřich Vodička
ministr práce a sociálních věcí
Čj. 2061/93 | V Praze dne 14. července 1993 |
bod 9. Návrh programu sociální prevence
čj. 546/93
Vláda vzala na vědomí program sociální
prevence předložený ministrem práce
a sociálních věcí a to, že ministr
práce a sociálních věcí bude
ve spolupráci s ostatními členy vlády
a vedoucími ostatních ústředních
orgánů státní správy postupovat
v souladu s ním a že případné
finanční požadavky na státní
rozpočet, vyplývající z programu,
budou uplatňovány standardním způsobem.
příloha II.: |
Předkládaný návrh programu sociální
prevence je významnou událostí při
realizaci sociální reformy. Jedná se o první
ucelený pohled na tuto problematiku, která byla
v uplynulém období tabuizována, sociální
práce byla suplována administrativním manipulováním
s člověkem.
Od poloviny 80. let se sociální prevence postupně
stává v členských státech Rady
Evropy uznávaným instrumentem kontroly nad sociálně
patologických chováním a nad kriminalitou.
Ve své samotné podstatě je orientována
na omezování, blokaci resp. neutralizaci faktorů,
vedoucích k sociálně patologickému
chován. Vychází se přitom z toho,
že je daleko výhodnější a efektivnější
věnovat pozornost příčinám
nežádoucích stavů, než následně
řešit jejich důsledky. Podle řady zahraničních
pramenů je prevence cca 10 % levnější
než následná represe.
Těžiště v rámci celého programu
sociální prevence je potřebné spatřovat
v oblasti sociální práce s mládeží,
do této oblasti jsou proto soustředěny rozhodující
věcné náměty a finanční
požadavky pro nejbližší období. Bez
jejich zabezpečení nelze naplnit základní
cíl programu, t.j. předcházet, resp. tlumit
a dostávat sociálně patologické jevy
pod kontrolu a tím vytvářet příznivé
podmínky pro vznik a fungování optimálních
vztahů jak mezi jednotlivými lidmi navzájem,
tak i mezi člověkem a společností.
Úkoly, obsažené v návrhu usnesení
vlády, představují rozhodující
priority v rámci celého programu sociální
prevence v současném období. Předpokládá
se, že v následujícím období
budou jednotlivé úkosy průběžně
vyhodnocovány a na základě soustavné
analýzy sociálně patologického chování
budou kontinuálně přijímána
příslušná opatření.
Materiál byl v připomínkovém řízení
projednán se všemi ústředními
orgány státní správy, Českomoravskou
komorou odborových svazů a zaměstnavatelskými
svazy, k připomínkám byl zaslán všem
referátům sociálních věcí
okresních úřadů a magistrátních
měst. Z výsledků připomínkového
řízení vyplynula nutnost přijatí
navrhovaného programu sociální prevence.
Na poradě k vypořádání výsledků
připomínkového řízení,
která se uskutečnila na MPSV dne 9. 6. t.r., byly
vyjasněny některé nejasnosti, připomínky
zásadního charakteru byly do materiálu zapracovány,
tzn. že návrh programu sociální prevence
je předkládán na jednání vlády
příloha III.: |
1. Sociální prevence jako součást
sociální politiky
Součástí celkových společenských
a ekonomických změn je i reforma sociální.
Nová společenská situace vyžaduje, aby
se zásadně změnila povaha působení
sociální politiky, resp., aby po 40 letech dostala
sociální politika opět svůj pravý
význam a nebyla jen podřízenou (submisívní)
součástí politiky a ekonomiky.
V tamto pojetí se i sociální prevence a sociální
práce stává inherentní součástí
sociální politiky, která vytváří
pružný rámec (formuluje základní
postuláty) pro celou sociální oblast včetně
legislativy.
Povaha sociální politiky a rozsah sociálních
redistribuci jsou také otázkou sociální
prevence. Jde o systémy sociálního pojištění,
státní sociální podpory a sociální
pomoci, tedy systémy, které jsou běžné
ve všech rozvinutých demokratických zemích
s tržní ekonomikou.
Koncipováním systémů pojištění
se vytváří podmínky pro to, aby občan
byl zabezpečen pro široké spektrum sociálních
situací, zejména v pohledu vývojovém.
Rovněž systém státní sociální
podpory orientovaný zejména na pomoc rodinám
s dětmi, představuje významný stabilizující
faktor. Jde v zásadě a aktivitu která
má povahu makroekonomické sociální
prevence.
Třetí oblast - sociální pomoc -
je přímo nástrojem sociální
prevence, zde o zajištění nezbytně
nutné sociální pomoci občanům,
kteří z vážných důvodů
nejsou schopni zabezpečit své základní
životní a sociální potřeby vlastním
přičiněním.
Preventivní aspekty sociální politiky nelze
spatřovat jen z pohledu okamžité potřeby,
ale také z hlediska perspektivy dlouhodobé. Jde
o to snažit se, aby ve společnosti nevznikly významnější
zárodky budoucí sociálně ekonomické
nestability, aby se nevytvářely nové sociálně
handicapované skupiny. V tomto směru musí
sociální politika věnovat pozornost zejména
mladé generaci. Rodina je institucí, která
zprostředkovává dějinnou kontinuitu,
předává sociální tradice v
podobě vzorců chování, formuje názory,
postoje a hodnotové orientace. Stále se potvrzuje
a ověřuje, že funkční rodina
je stabilizujícím prvkem příznivého
vývoje dítěte.
Sociální prevence, má-li být účinná,
musí být komplexní. Proto se musí
stát záležitostí všech relevantních,
resortů a jejich činností.
Z pohledu sociální prevence plní sociální
politika významnou stabilizační roli a představuje
významný fenomén společenské
a ekonomické transformace a jednu z jejích významných
podmínek.
2. Prevence sociálně patologických jevů
2.1. Zaměření a poslání
sociální prevence
Cílem programu sociální prevence je vyjádřit
postoj státu k sociálně patologickým
jevům, jejichž výskyt a šíření
společnost ohrožuje. Tyto jevy, jako např.
zločinnost, alkoholismus, toxikomanie, prostituce, rasismus
a řada dalších, provázejí, lidskou
společnost bez ohledu na formu vlády, způsob
života a stanovená pravidla chování.
Nemají ale neměnný obsah, průběh
a intenzitu. K jejich vzestupu dochází vidy v souvislosti
s hlubokými změnami ve společnosti.
Stát musí dát jednoznačně najevo,
že určité jevy považuje za škodlivé
a musí vyjádřit odhodlání proti
ním účinně zasahovat. Úkolem
sociální prevence v této souvislosti je zejména
vytvářeni příznivých podmínek
pro vznik a fungování optimálních
vztahů pak mezi jednotlivými lidmi navzájem,
tak mezi člověkem a společností. Dalším
úkolem je chránit občany a společnost
před sociální patologií; to jest "nemocem
společnosti" předcházet, resp. tlumit
a dostávat je pod sociální kontrolu.
Orientace na sociální prevenci vychází
z následujících relevantních předpokladů:
- humanitárních: prevence chrání
zejména děti a mládež před kriminální
infekcí, brání je před případnou
stigmatizací; světové humanitární
organizace věnují stále větší
pozornost takto ohrožené mládeži i dalším
skupinám obyvatelstva,
- sociologických: nositelé sociálně
patologického chování jsou "ohniskem
společenské nákazy", přenášejí
negativní vzorce chování na své okolí
- rodinu, děti, party atd.,
- finančních: sociální prevence
je levnější než represe. ve vyspělých
demokratických státech se odhaduje, že náklady
na prevenci jsou asi desetinou nákladů na represi,
- organizačních: příznivý
dopad na zatíženost represivního aparátu
(policie, soudů a prokuratury).
Stát vykonává sociálně preventivní
činnost přímo svými orgány
v součinnosti s orgány samosprávy, přičemž
zároveň vytváří a garantuje
příznivé podmínky pro preventivní
aktivity nestátních subjektů. Aktivity státu,
směřující k tlumení těchto
jevů, nebývají zpravidla přijímány
občany s náležitým porozuměním.
Ze všech aktivit, které stát může
použít k omezování sociálně
patologických jevů, je občan srozuměn
většinou jen s důraznou represí.
Pro posttotalitní společnost je příznačné,
že určitá část obyvatelstva se
neumí orientovat v nových společenskoekonomických
podmínkách a v důsledku této skutečnosti
na jevy, jimž nerozumí, popř. jimž odmítá
porozumět, reaguje neadekvátně, často
na úkor jiných občanů. Při
tvorbě koncepce sociální prevence lze vyjít
z teze, že vzorce chování obvyklé
u okrajových skupin obyvatelstva se povážlivě
rozšiřují do dalších skupin obyvatelstva
původně vůči těmto jevům
imunních. To znamená, že část
společnosti buď přímo praktikuje nebo
alespoň omezuje chování a hodnoty, které
jsou ve zdravé společnosti vyhrazené pouze
malému procentu občanů.
Jednotlivé sociálně patologické jevy
spolu navzájem úzce souvisejí, navzájem
se prolínají i podmiňují (agresivita,
prostituce, toxikomanie atd.). Nejmarkantnějším
jevem, který současnou společnost nejvíc
tíží, je nepochybně kriminalita
a jevy s ní bezprostředně související.
Právě kriminalita ovšem patří
k oněm tradičním sociálně patologickým
jevům, které provázejí lidskou společnost
celá staletí a proti nimž stojí odborný
profesionální aparát. Vzhledem k tomu, že
k otázce prevence kriminality je předkládán
podle usnesení vlády č. 22/1993 ministrem
vnitra samostatný materiál, nevěnuje se zde
této problematice záměrně větší
pozornost. Tento materiál je v souladu s naší
koncepcí.
Jiné jevy, jejichž další šíření
je pro společnost rovněž nesmírně
nebezpečné, však buď zatím nejsou
jako nežádoucí pociťovány nebo
je proti nim společnost, jak ukazují i zahraniční
zkušenosti, téměř bezbranná (např.
xenofobie, týrání a zneužívání
dětí, rasová nenávist, dětská
prostituce aj.).
Z hlediska sociální prevence je nutno zvlášť
upozornit na mimořádně vysoký stupeň
ohrožení mladých lidí, a zejména
dětí, drogovou závislostí.
Na razantní nástup narkomafie nejsou připraveny
nejen její budoucí oběti, ale bohužel
ani ti, jejichž přímou povinností je
chránit své, resp. svěřené
děti, tedy rodiče a učitelé. Je nutné
vycházet z předpokladu, že v tomto případě
se téměř stírají rozdíly
mezi jednotlivými skupinami mládeže. Nikdo
si nemůže být jist, že právě
jeho dítě při setkání s drogou
odolá, každému dítěti naopak
hrozí, že se s drogou v té či oné
podobě, třeba i nevědomky, setká.
K tomuto tématu byl zpracován samostatný
materiál podle usnesení vlády č. 22/93,
jeho garantem je ministr vnitra.
Nebezpečí drogové závislosti jako
jednotu z nejzávažnějších, sociálně
patologických jevů musí být soustavné
vpisována zvýšená pozornost při
přípravě všech programů a opatření
pro děti a mládež. Důraz musí
být položen na přípravu programů
pro jejich výchovu, náplň volného
času, na příprav programů, jejichž
cílem je objasňování jejich postavení
ve společnosti a na pěstování jejich
odolnosti vůči sociálně patologickým
vlivům.