Obsah:
I. Usnesení vlády
II. Koncepce a program prevence kriminality
III. Program sociální prevence
Materiál se předkládá v souladu s
bodem II. 2. usnesení Poslanecké sněmovny
Parlamentu ČR ze dne 13. 10. 1993 č. 227
Vláda
I. bere na vědomí Koncepci a program prevence
kriminality a Program sociální prevence obsažené
v části III a IV předloženého
materiálu (dále jen "Koncepce" a "Program");
II. ukládá
1. předsedovi vlády předložit Koncepci
a Program předsedovi Poslanecké sněmovny
Parlamentu české republiky k projednání
orgány Parlamentu České republiky,
2. ministrům vnitra a práce a sociálních
věcí, aby Koncepci a Program odůvodnili v
orgánech Parlamentu České republiky.
Provedou:
předseda vlády,
ministři vnitra,
práce a sociálních věcí
Ministerstva vnitra České republiky
Čj.: PP-49/93
Obsah:
I. Usnesení vlády
II. Důvodová zpráva
III. Koncepce a program prevence kriminality
IV. Přílohy
Předkládá:
Jan RUML
ministr vnitra
České republiky
Vláda
I. bere s připomínkami na vědomí
koncepci a program prevence kriminality;
II. ukládá
1. ministru vnitra zřídit do 31. prosince 1993 Republikový
výbor pro prevenci kriminality a pravidelně informovat
vládu o jeho činnosti,
2. ministrům vnitra, práce asociálních
věci, školství, mládeže a tělovýchovy,
zdravotnictví, spravedlnosti, obrany a generálnímu
prokurátorovi jmenovat zástupce do Republikového
výboru pro prevenci kriminality podle bodu II/1 tohoto
usnesení.
Provedou:
ministři vnitra, práce a sociálních věcí, školství, mládeže a tělovýchovy, zdravotnictví, spravedlnosti, obrany,
generální prokurátor
Dne 20.ledna 1993 uložila vláda ČR svým
usnesením č.22 ministrovi vnitra ve spolupráci
s ministry obrany, spravedlnosti, práce a sociálních
věcí, školství, mládeže
a tělovýchovy a generálním prokurátorem
předložit do 30.6.1993 návrh programů
sociální prevence a prevence kriminality.
Současně byl týž den usnesením
vlády ČR č.31 pověřen ministr
práce a sociálních věcí vypracovat
do 30.6.1993 program sociální prevence a program
péče o osoby propuštěné z výkonu
trestu odnětí svobody.
V posledních letech dochází na území
ČR k nárůstu trestné činnosti
(viz Příloha č. 1). Silně vzrůstající
trend je zaznamenáván především
u majetkové kriminality (krádeže prosté,
krádeže vloupáním, podvody zpronevěry
apod.).
Zcela specifické postavení v oblasti obecné
kriminality zaujímá násilná trestná
činnost. Jde o trestné činy proti životu
a zdraví, útoky na státní orgán
a veřejné činitele, loupeže, únosy
a některé další trestné činy
namířené převážně
proti svobodě člověka. Přestože
je z hlediska kvantifikace deliktů u násilné
kriminality zaznamenáván vzhledem k celkovému
nárůstu trestné činnosti relativně
stabilizovaný stav, jde o jeden z nejzávažnějších
druhů delikvence, který velmi silné ovlivňuje
veřejné mínění ve smyslu stále
imperativněji vyslovovaných požadavků
občanů na radikální změnu v
oblasti kriminality.
Ve vztahu k výši způsobených škod
se stává v poslední době závažným
společenským problémem hospodářská
kriminalita se stále novými formami. negativních
jevů. Jde o velmi závažnou trestnou činnost
hrubě narušující národní
hospodářství, která vykazuje vysoký
stupeň společenské nebezpečnosti.
Nárůst organizovaného zločinu, terorismus,
drogová kriminalita, nekontrolovaná migrace, nesnášenlivost
a násilí, vycházející z rasových
tendencí, tvoří v současnosti určitou
specifickou oblast kriminality, která nabývá
zcela nových farem a u níž lze predikovat dynamický
rozvoj. Analýza těchto jevů včetně
příčin jejich vzniku a vývoje tvoří
základní předpoklad pro hledání
a realizaci účinných preventivních
opatření.
Z hlediska prevence kriminality je velmi důležité
upozornit i na skutečnost, že neustále zvyšující
se podíl na trestné činnosti je zaznamenáván
u osob dosud netrestaných.
Významnost tohoto zjištění, zejména
v korelaci s nárůstem trestných činů
spáchaných mládeží, posouvá
problematiku prevence kriminality až za hranice působnosti
resortu ministerstva vnitra a jasně podtrhuje nutnost meziresortního
řešení tohoto závažného
společenského jevu. V této souvislosti je
důležité upozornit i na problém resocializace
pachatelů především ve vztahu k recidivě
trestné činnosti, na význam postpenitenciární
péče i na nutnost modifikace přístupů
k obětem trestných činů.
Lze konstatovat, že stav kriminality, dynamika jejího
vývoje a možnosti její prevence jsou ve značné
míře závislé na úrovni právního
a morálního vědomí občanů.
Proto při koncipování a realizaci systému
prevence kriminality je zcela prioritní orientace na osobnost
člověka, chápanou jako složitý
systém, který je v neustálé interakci
se společenským prostředím. Pouze
v těchto intencích představuje prevence kriminality
významnou metodu zabezpečování lidských
práv a svobod.
Stav prevence kriminality v naší republice v současnosti
nevytváří předpoklady pro efektivní
realizaci konkrétních preventivních programů.
Nejrůznější preventivní opatření
jsou uplatňována bud izolovaně v úzkých
mantinelech činnosti jednotlivých resortů,
nebo nahodile v intencích snah nejrůznějších
mimoinstitucionálních organizací, církví,
hnuti, spolků apod., a to s velmi různorodou odbornou
úrovní. Tato skutečnost velmi často
negativně ovlivňuje efektivnost dosud uplatňovaných
preventivních aktivit, nebol nevytváří
předpoklady pro systémové řešení
problémů a současně nevytváří
ani podmínky pro systematické a účelné
vynakládání prostředků na prevenci
kriminality. Vypracovávat další vzájemně
nepropojené a na sebe nenavazující programy
s omezenou působností, bez vymezení zásad
spolupráce a koordinace činností participujících
resortů, včetně odpovědnosti za plnění
konkrétních úkolů, které v
oblasti prevence kriminality velice často přesahují
kompetence jednotlivých ministerstev, není za dané
situace efektivní.
Proto potřeba koncepčního a systémového
řešení prevence kriminality je více
než opodstatněná.
Předkládaná Koncepce a program prevence kriminality
vymezuje cíl, nejzákladnější
metodologická východiska a strukturální
a organizační předpoklady pro meziresortní
spolupráci. Současně definuje i prioritní
úkoly, a to nejen vzhledem k aktuálnímu stavu
a předpokládanému vývoji zločinnosti,
ale i k reálné úrovni občanské
odpovědnosti, sociální vyzrálosti
a kriminální narušenosti zcela konkrétních
skupin populace. Součástí předkládaného
materiálu je i časový harmonogram realizace
systému prevence kriminality v České republice,
rozpracovaný do konce roku 1995.
Takto pojatý systém prevence vytváří
potřebné podmínky pro vypracovávání
funkčních a účinných preventivních
projektů a programů skutečně respektujících
nejen specifika každého regionu či lokality,
ale i základní metodologické principy vycházející
z široké teoretické základny zejména
těch vědních oborů, které se
orientují na osobnost člověka v interakci
se sociálním prostředím.
Požadavek na postupně, systematické a odborně
erudované řešení prevence kriminality
představuje netradiční, avšak pro nejbližší
budoucnost zcela zásadní formu ochrany občanů
před důsledky trestné činnosti. Proto
prevence kriminality zaujímá již dnes významné
místo v procesu demokratizace naší společnosti.
OBSAH:
1. Základní východiska realizace prevence
kriminality v České republice.
2. Cíl systému prevence kriminality.
3. Oblasti a kategorie prevence kriminality.
4. Základní strukturální a organizační
požadavky na systém prevence kriminality ve vztahu
k současné společenské realitě.
5. Hlavní úkoly v oblasti prevence kriminality.
6. Program na období 1993 - 1995.
1. ZÁKLADNÍ VÝCHODISKA REALIZACE PREVENCE
KRIMINALITY V ČR
1.1. Systém prevence kriminality musí být
funkční a organickou součástí
naplňování demokratické koncepce budování
státu,
1.2. Právní stát je hlavním ručitelem
práva svobod občanů, zejména jejich
ochrany před kriminalitou.
1.3. Koncepce prevence kriminality spoluvytváří
filozoficko-politický, právní a metodologický
základ tvorby a realizace bezpečnostní politiky.
1.4. Úspěšnost bezpečnostní politiky
vlády České republiky závisí
nejen na efektivnosti činnosti resortu MV ČR a výkonných
složek Policie ČR, ale i na kvalitě spolupráce
s prokuraturou, justicí, vězeňstvím
a dalšími státními i nestátními
institucemi při snaze o komplexní řešení
všech problémů souvisejících
s kriminalitou.
1.5. Koncepce prevence kriminality respektuje princip racionalizace
bezpečnostních struktur ve smyslu preference decentralizace
v horizontální i vertikální rovině,
což nepopírá nutnost centralizovaných
postupů v oblasti organizovaného zločinu,
terorismu, drog apod.
1.6. Realizace systému prevence kriminality předpokládá
zejména specifikaci místa a postavení policejních
orgánů v prevenci trestné činnosti,
vytváření potřebného prostoru
pro efektivní modifikaci metod bezpečnostní
činnosti v intencích zákona, vymezení
kompetencí a zajištění širokého
a účinného interresortního komplexu
nejrůznějších opatření
zaměřených na prevenci kriminality.
1.7. Objektem preventivního působeni je občan
v interakci se sociálním prostředím.
2. CÍL SYSTÉMU PREVENCE KRIMINALITY
Cílem systémového pojetí prevence
kriminality je vytvářeni základních
předpokladů pro tvorbu a efektivní využíváni
účinných mechanismů zaměřených
na systematické odstraňování příčin
kriminality a vytváření příznivých
podmínek pro nekriminální chování.
prostřednictvím demokratizace společnosti
a tím i humanizace a kultivace společenských
poměrů a mezilidských vztahů.
3. OBLASTI A KATEGORIE PREVENCE KRIMINALITY
Účinná regulace kriminality formou realizace
preventivních opatření předpokládá
vymezení tří základních oblastí
preventivního působení (viz Příloha
č. 2):
a) Prevence primární
Je zaměřena na celou populaci, zejména na
tu její část, která není kriminálně
riziková ani narušená, na sociální
prostředí v nejširším slova smyslu,
na příčiny a podmínky kriminality
včetně možnosti obrany občanů
a ochrany majetkových hodnot.
b) Prevence sekundární
Představuje modifikované preventivní aktivity
zaměřené na kriminálně rizikové
jedince a skupiny, u kterých je zvýšená
pravděpodobnost, že se stanou pachateli trestné
činnosti, na rizikové faktory sociálního
prostředí ve vztahu k jejich osobností, na
příčiny a podmínky vzniku kriminogenních
situací. Současně je v této oblasti
věnována pozorností občanům
a skupinám, u nichž je zvýšená
pravděpodobnost, že se stanou obětmi trestné
činnosti, a sociálně patologickým
jevům ohrožujícím jejich bezpečnost.
c) Prevence terciární
Zahrnuje aktivity a opatření zaměřené
na kriminálně narušené jedince nebo
skupiny osob včetně recidivistů, na jejich
sociální prostředí, příčiny
a podmínky vzniku recidivy trestné činnosti.
Protože objektem preventivního působení
je vždy v konečné fázi konkrétní
občan v interakci s konkrétním sociálním
prostředím, řešící konkrétní
životní situace, je nutné dále vymezit
tři základní kategorie prevence kriminality
(viz Příloha č. 2):
a) individuální
b) sociální
c) situační
4. ZÁKLADNÍ STRUKTURÁLNÍ A ORGANIZAČNÍ
POŽADAVKY NA SYSTÉM PREVENCE KRIMINALITY VE VZTAHU
K SOUČASNĚ SPOLEČENSKÉ REALITĚ
4.1. Garantem prevence kriminality v České republice
je ministerstvo vnitra.
4.2. Realizace prevence kriminality vyžaduje strukturální
členění ve třech základních
rovinách:
a/ celostátní
b/ regionální (vyšší územní
samosprávný celek)
c/ místní (obec, městská čtvrť,
ulice apod.)
4.3. Základním předpokladem funkčnosti
systému prevence kriminality je úzká a vzájemná
součinnost státních orgánů,
orgánů veřejné správy a územní
samosprávy, nejrůznějších občanských
iniciativ a hnutí, církví masmédií
apod..
4.4. Úroveň požadované součinnosti
je závislá na efektivní koordinaci preventivních
činností a na vytvoření funkčního
informačního systému.
4.5. Potřeba součinnosti subjektů preventivního
působení a koordinace preventivních činností
vyžaduje vytvoření určité institucionální
základny ve formě existence meziresortního,
koordinačního a metodického orgánu
pro prevenci kriminality.
4.6. Na celostátní úrovni jde o zřízení
Republikového výboru pro prevenci kriminality (viz
Příloha č. 3), jehož stálým
členy jsou jmenovaní zástupci ministerstva
vnitra, ministerstva práce a sociálních věcí,
ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy,
ministerstva zdravotnictví, ministerstva spravedlnosti,
ministerstva obrany a generální prokuratury.
4.7. Na regionální a místní úrovni
je doporučováno zřizovat regionální
a místními rady pro prevenci kriminality.
5. HLAVNÍ ÚKOLY V OBLASTI PREVENCE KRIMINALITY
5.1. Aktivizovat účast veřejnosti na prevenci
kriminality formou koordinace preventivních aktivit vyvíjených
policií
a aktivit všech institucí, církví, spolků,
občanských hnutí a iniciativ, nadací
apod., které se na všech úrovních zabývají
prevencí kriminality.
5.2. Koordinovat preventivní činnost resortu MV
ČR a výkonných složek Policie ČR
s činností prokuratury, soudů a vězeňství
za účelem zvyšování ochrany společnosti
před kriminalitou.
5.3. Vytvářet účinné mechanismy
včasné identifikace problémů, spojených
s odhalováním příčin nárůstu
jednotlivých druhů kriminality a sledovat aktuální
stav, strukturu a dynamiku jejího vývoje.
5.4. Iniciovat a podporovat realizaci cílených kriminologických
analýz a výzkumů a na jejich základě
vytvářet a uskutečňovat modifikované
preventivní a výzkumné programy.
5.5. Koordinovat preventivní aktivity s cílem eliminovat
majetkovou kriminalitu, projevy všech druhů násilí,
trestnou činnost ve spojení s drogami, příčiny
a podmínky růstu hospodářské
kriminality a další protispolečenské
jevy.
5.6. Koordinovat činnost všech subjektů podílejících
se na procesu socializace, výchovy, sociálního
učení a sociální adaptace zejména
mladé generace a vytvářet podmínky
pro posilování morálního a právního
vědomí občanů odmítajícího
protizákonné jednání.
5.7. Zdokonalovat školský a vzdělávací
systém především ve vztahu k potřebám
efektivní diferenciace respektující osobnostní
zvláštnosti jedinců s důrazem na rizikové
symptomy kriminálního jednání.
5.8. Vytvářet systém účinných
opatření zaměřených na regulaci
výskytu sociálně patologických jevů,
které vytvářejí příznivé
podmínky pro vznik kriminality.
5.9. Iniciovat a podporovat činnost poradenských
služeb zejména v oblasti pedagogicko-psychologické,
zaměstnávání, výchovy k rodičovství,
alkoholové a nealkoholové závislosti, sexuální
výchovy, účinné ochrany před
kriminalitou apod.
5.10. Vytvářet příznivé podmínky
pro účinnou resocializaci odsouzených osob
nacházejících se v ústavech výkonu
trestu odnětí svobody.
5.11. Vypracovávat a realizovat programy účinné
situační prevence zaměřené
na snižování možností páchat
trestnou činnost a na zvyšování pravděpodobnosti
vypátrání pachatele.
5.12. Systematicky a cíleně zapojovat hromadné
sdělovací prostředky do preventivních
aktivit, a to ve všech oblastech prevence kriminality.
5.13. Navazovat a prohlubovat mezinárodní spolupráci
v oblasti prevence kriminality:
6. PROGRAM NA OBDOBÍ 1993 - 1995
6. 1. Hlavní cíle programu na období 1993
- 1995 jsou:
6.1.1. Vytvořit institucionální a organizační
základnu pro realizaci systému prevence kriminality.
6.1.2. Systematicky získávat validní poznatky
o stavu, struktuře a předpokládaném
vývoji kriminality, o jejich příčinách
i důsledcích.
6.1.3. Vytvořit účinné mechanismy
a komplexy opatření zaměřených
na předcházení páchání
trestné činnosti.
6.1.4. Vytvořit a realizovat systém prevence kriminality
v České republice.
6. 2. Časový harmonogram
6.2.1. Zřídit Republikový výbor pro
prevenci kriminality
termín: do 31.12.1993
odpovídá: ministr vnitra ČR
6.2.2. Vypracovat Koncepci a program prevence kriminality v působnosti
MV ČR a Policie ČR.
termín: do 31.5.1994
odpovídá: ministr vnitra ČR
6.2.3. Předložit vládě ČR zprávu
o stavu prevence kriminality
termín: do 30.6.1994
odpovídá: předseda Republikového výboru
6.2.4. Vypracovat resortní koncepce a programy prevence
kriminality v intencích hlavních úkolů.
termín: do 31.10.1994
odpovídá: ministr práce a sociálních
věcí,
ministr školství, mládeže a tělovýchovy,
ministr zdravotnictví,
ministr spravedlnosti,
ministr obrany,
ministr vnitra
generální prokurátor
6.2.5. Vypracovávat a realizovat na bázi meziresortní
spolupráce projekty a programy prevence kriminality respektující
specifika konkrétních regionů a lokalit.
termín: trvale
odpovídá: předseda Republikového výboru
6.2.6. Vyhodnocovat účinnost uplatňovaných
preventivních programů s cílem zvyšování
jejich efektivnosti.
termín: trvale
odpovídá: předseda Republikového výboru
6.2.7. Vytvořit funkční systém prevence
kriminality v ČR.
termín: do 31.12.1995
odpovídá: ministr vnitra ČR
6.2.8. Navázat mezinárodní spolupráci
se státy, kde garantem prevence kriminality je ministerstvo
vnitra nebo policie v souladu s Mezinárodním stanoviskem
pro prevenci trestné činnosti.
termín: do 31.12.1995
odpovídá: předseda Republikového výboru
6.2.9. Předložit vládě ČR zprávu
o stavu a efektivnosti systému prevence kriminality v České
republice.
termín: 31.1.1995
31.1.1996
31.1.1997
odpovídá: předseda Republikového výboru
Předkládaná Koncepce a program prevence kriminality
neklade v současné době žádné
mimořádné požadavky na státní
rozpočet. Zřízení Republikového
výboru pro prevenci kriminality v gesci ministerstva vnitra
ČR a ve spolupráci s participujícími
resorty představuje opatření zjevné
organizačního charakteru, stejně jako případné
zřizování Rad pro prevenci kriminality na
regionálních a místních úrovních.
Zaměření na zkvalitněni koordinace
a zefektivnění resortních i meziresortních
preventivních činností představuje
proces výrazně kvalitativních změn
a opatření. Nejde tedy o kvantifikaci a navyšování
prostředků.