Všem občanům České a Slovenské
Federativní Republiky, kteří mají
trvalý pobyt nebo jsou pracovně činní
na území České republiky (dále
jen "pojištěnci") se poskytuje na základě
všeobecného zákonného zdravotního
pojištění (dále jen "všeobecné
zdravotní pojištění") potřebná
zdravotní péče, dostupná v místě
a čase bez nutnosti její přímé
úhrady. Pojištěnci jsou rovněž
cizí státní příslušníci
a osoby bez státní příslušnosti,
kteří nemají nárok na poskytnutí
bezplatné péče na základě mezinárodních
smluv a jsou v pracovněprávním vztahu k zaměstnavateli,
který má sídlo neb pobyt na území
České republiky. Pojištěnci nejsou cizí
státní příslušníci a osoby
bez státní příslušnosti, kteří
jsou činní na území České
republiky pouze přechodně, a to pro zaměstnavatele,
kteří nemají trvalé sídlo nebo
trvalý pobyt na území České
republiky, nebo pro zaměstnavatele, kteří
požívají diplomatických výsad
a imunit.
Potřebná zdravotní péče
ve smyslu tohoto zákona zahrnuje:
a) léčebnou péči ambulantní
i ústavní včetně rehabilitace a péče
o chronicky nemocné,
b) prevenci s výjimkou činnosti hygienické
služby,
c) poskytování léků, zdravotních
pomůcek a dalších zdravotnických potřeb
v účelném provedení,
d) dopravu a náhradu cestovních nákladů
nemocných,
e) lázeňskou péči a zvláštní
léčebnou péči poskytovanou podle doporučení
lékaře jako nezbytnou součást léčebného
procesu např. v sanatoriích a ozdravovnách.
Potřebná zdravotní péče
nezahrnuje:
a) péči sociální,
b) vyšetření, prohlídky a jiné
výkony provedené výlučně v
osobním zájmu fyzických osob nebo výlučně
v zájmu právnických osob, které nesledují
léčebný účel,
c) zaopatření ve zvláštních
dětských zařízeních,
d) poskytnutí zdravotních pomůcek a jiných
zdravotnických potřeb nad rámec účelného
provedení.
Ministerstvo zdravotnictví České republiky
po dohodě s Všeobecnou zdravotní pojišťovnou
České republiky vydá vyhláškou
Zdravotní řád, který upraví
bližší podmínky poskytování
zdravotní péče. Pro poskytování
zdravotní péče ve smyslu tohoto zákona
je Zdravotní řád závazný pro
všechny zdravotní pojišťovny, které
provádějí všeobecné zdravotní
pojištění.
Odůvodnění:
Návrh vychází z ustanovení článku
31 Listiny základních práv a svobod, podle
něhož občané ČSFR mají
na základě veřejného pojištění
právo na bezplatnou péči a na zdravotní
pomůcky za podmínek, které stanoví
zákon. Poskytování zdravotní péče
na základě zdravotního pojištění
vychází z historického vývoje poskytování
zdravotnických služeb v Československu a je
odrazem současné ekonomické situace české
populace i zaměstnavatelských organizací
a státu. Většina občanů není
schopna ze svých prostředků uhradit náklady
za poskytnuté zdravotnické služby. Proto je
nutné zavést všeobecné zákonné
zdravotní pojištění, které bude
na základě solidarity krýt náklady
za poskytnutou zdravotní péči všem občanům.
V souladu s předpisy o nemocenském pojištění
se navrhuje vztáhnout zákonné pojištění
nejen na občany ČSFR s trvalým pobytem na
území České republiky, ale i na občany
ČSFR, kteří jsou na území České
republiky pracovně činní. Z téhož
důvodu se navrhuje i zákonné pojištění
cizích státních příslušníků,
kteří jsou na území České
republiky v pracovněprávním vztahu. Návrh
zásad je předkládán jako republiková
zákonná úprava. Občané Slovenské
republiky, kteří nemají trvalý pobyt,
ani nejsou pracovně činní na území
České republiky, nejsou pojištěnci ve
smyslu tohoto zákona. Pokud zdravotnická zařízení
na území České republiky poskytnou
takovým občanům zdravotní péči,
uhradí náklady této péče Všeobecná
zdravotní pojišťovna České republiky,
která uplatní nárok na úhradu těchto
nákladů u příslušného
orgánu Slovenské republiky, který spravuje
Statní fond zdraví. Náklady zdravotní
péče poskytnuté pojištěncům
zdravotnickými zařízeními na území
Slovenské republiky uhradí Všeobecná
zdravotní pojišťovna České republiky.
Úroveň poskytované zdravotní péče
bude pro všechny občany shodná.
"Potřebnost" zdravotní péče
je dána disponibilními finančními
prostředky v dané době. S ohledem na množství
druhů a forem zdravotní péče, jakož
i na skutečnost, že rozsah potřebné
zdravotní péče bude přizpůsobován
novým poznatkům lékařských
věd a ekonomickým možnostem státu, nelze
tento pojem přesněji v zákoně vymezit.
Proto je navrženo vymezení potřebné
zdravotní péče obecným pozitivním
vymezením s vyjádřením činností,
které se do ní nezahrnují.
Není účelné, aby zákon obsahoval
veškeré podrobnosti o poskytování zdravotní
péče. Ty budou upraveny Zdravotním řádem
vydaným vyhláškou ministerstva zdravotnictví
České republiky po dohodě s Všeobecnou
zdravotní pojišťovnou České republiky.
Nositelem všeobecného zdravotního pojištění
jsou Všeobecná zdravotní pojišťovna
České republiky, resortní, oborové,
podnikové a další zdravotní pojišťovny.
Tyto pojišťovny jsou povinny postupovat podle tohoto
zákona. Vznik a činnost resortních, oborových,
podnikových a dalších pojišťoven
upraví zvláštní zákon, který
též stanoví způsob tvorby a užití
reservního fondu.
Odůvodnění:
Předpokládá se, že systém všeobecného
zdravotního pojištění bude tvořen
vedle Všeobecné zdravotní pojišťovny
rovněž resortními, oborovými, podnikovými
a dalšími zdravotními pojišťovnami,
které budou hradit zdravotní péči
na stejných základech. Jedná se o prvek,
který bude přispívat k vytvoření
užšího vztahu mezi zaměstnanci a zaměstnavateli
a zvýrazní zvláštnosti určitých
povolání. Cílem tohoto zákona je zajistit
provádění všeobecného zdravotního
pojištění podle jednotných principů.
Není však účelné, aby vznik každé
takové pojišťovny, obdobně jako vznik
Všeobecné zdravotní pojišťovny České
republiky, byl dán zvláštním zákonem.
Proto bude vydán jeden zákon, který obecně
pro všechny další zdravotní pojišťovny
upraví podmínky jejich vzniku a činnosti.
Občanům České a Slovenské
Federativní Republiky, kteří jsou pojištěnci
podle zásady č. 1 se na základě všeobecného
zdravotního pojištění hradí náklady
nutného a neodkladného léčení
v cizině, a to do výše nákladů
spojených s takovým léčením
na území České republiky.
Cizím státním příslušníkům
a osobám bez státní příslušnosti,
kteří se zdržují na území
České republiky a mají nárok na poskytnutí
bezplatné zdravotní péče na základě
mezinárodních smluv, hradí náklady
této péče stát ze státního
rozpočtu.
Na podkladě pojistné smlouvy zdravotní
pojišťovna poskytuje úhrady za poskytnutou zdravotní
péči i tehdy, nejde-li o osobu, na kterou se vztahuje
všeobecné zdravotní pojištění.
Na podkladě pojistné smlouvy zdravotní
pojišťovna poskytuje i úhrady zdravotní
péče přesahující rámec
potřebné zdravotní péče (připojištění).
Odůvodnění:
S ohledem na rostoucí počet čs. občanů
cestujících ať služebně či
soukromě do zahraničí nebude ve finančních
možnostech zdravotních pojišťoven hradit
v plném rozsahu náklady zdravotní péče
poskytnuté v zahraničí. Úhrada takových
nákladů by nutně znamenala neúnosné
zatížení pojištěnců, popřípadě
státního rozpočtu. Zdravotní pojišťovna
uhradí náklady nutného a neodkladného
léčení pouze do výše nákladů
spojených s takovým léčením
v tuzemsku. Úhradu zbývající části
nákladů lze zajistit jinou formou pojištění.
Tato forma pojištění již nyní existuje
u České státní pojišťovny.
Po zavedení a stabilizaci systému zdravotního
pojištění se předpokládá
i možnost připojištění na úhradu
zdravotní péče přesahující
rámec potřebné péče.
Varianta I:
Plátci pojistného všeobecného zdravotního
pojištění jsou pojištěnci, zaměstnavatelé
a stát.
Pojištěnec je plátcem pojistného
jako zaměstnanec, osoba samostatně výdělečně
činná nebo osoba dobrovolně nezaměstnaná
(např. rentiér a žena v domácnosti).
Za osoby samostatně výdělečně
činné se považují též poslanci
zákonodárných sborů a ústavní
činitelé.
Zaměstnavatel je plátcem pojistného za
zaměstnané osoby s výjimkou příjemců
rodičovského příspěvku a osob
na mateřské dovolené a další
mateřské dovolené. Zaměstnavatelem
se rozumí pro účely tohoto zákona
právnická nebo fyzická osoba, která
zaměstnává pojištěnce v pracovněprávních
vztazích nebo v obdobných pracovních vztazích.
Stát je plátcem pojistného prostřednictvím
státního rozpočtu za:
a) nezaopatřené děti ve smyslu předpisů
o nemocenském pojištění,
b) osoby pobírající důchod, pokud
nejsou výdělečně činné,
c) příjemce rodičovského příspěvku,
d) osoby na mateřské a další mateřské
dovolené,
e) uchazeče o zaměstnání,
f) osoby pobírající dávky sociální
péče z důvodu sociální potřebnosti,
osoby pečující o převážně
nebo úplně bezmocnou osobu, o dlouhodobě
těžce zdravotně postižené dítě
podle předpisů o sociálním zabezpečení;
jsou-li tyto osoby zaměstnány, povinnost zaměstnavatele
platit pojistné zůstává nedotčeno,
g) osoby konající základní (náhradní)
službu v ozbrojených silách nebo civilní
službu,
h) osoby ve vazbě nebo ve výkonu trestu odnětí
svobody.
Pojistné za zaměstnance hradí z jedné
třetiny zaměstnanec, ze dvou třetin zaměstnavatel.
Stanovení výše pojistného upraví
zvláštní zákon.
Varianta II:
Plátci všeobecného zdravotního pojištění
jsou pojištěnci a zaměstnavatelé.
Pojištěnec je plátcem pojistného
jako zaměstnanec, osoba samostatně výdělečně
činná, nebo osoba dobrovolně nezaměstnaná
(např. rentiér a žena v domácnosti).
Za osoby samostatně výdělečně
činné se považují též poslanci
zákonodárných sborů a ústavní
činitelé.
Zaměstnavatel je plátcem pojistného za
zaměstnané osoby. Zaměstnavatelem se rozumí
pro účely tohoto zákona právnická
nebo fyzická osoba, která zaměstnává
pojištěnce v pracovněprávních
vztazích nebo v obdobných pracovních vztazích.
Pojistné za zaměstnance hradí z jedné
třetiny zaměstnanec, ze dvou třetin zaměstnavatel.
Stanovení výše pojistného upraví
zvláštní zákon.
Varianta III:
Plátci všeobecného zdravotního pojištění
jsou pojištěnci, zaměstnavatelé, sociální
fondy a stát.
Pojištěnec je plátcem pojistného
jako zaměstnanec, osoba samostatně výdělečně
činná, nebo osoba dobrovolně nezaměstnaná
(např. rentiér a žena v domácnosti).
Za osoby samostatně výdělečně
činné se považují též poslanci
zákonodárných sborů a ústavní
činitelé.
Zaměstnavatel je plátcem pojistného za
zaměstnané osoby s výjimkou příjemců
rodičovského příspěvku a osob
na mateřské dovolené a další
mateřské dovolené. Zaměstnavatelem
se rozumí pro účely tohoto zákona
právnická nebo fyzická osoba, která
zaměstnává pojištěnce v pracovněprávních
vztazích nebo v obdobných pracovních vztazích.
Sociální fondy jsou plátci pojistného
za:
a) nezaopatřené děti ve smyslu předpisů
o nemocenském pojištění,
b) osoby pobírající důchod, pokud
nejsou výdělečně činné,
c) příjemce rodičovského příspěvku,
d) osoby na mateřské a další mateřské
dovolené,
e) uchazeče o zaměstnání,
f) osoby pobírající dávky sociální
péče z důvodu sociální potřebnosti,
osoby pečující o převážně
nebo úplně bezmocnou osobu, o dlouhodobě
těžce zdravotně postižené dítě
podle předpisů o sociálním zabezpečení;
jsou-li tyto osoby zaměstnány, povinnost zaměstnavatele
platit pojistné zůstává nedotčena.
Stát je plátcem pojistného za:
a) osoby konající základní (náhradní)
službu v ozbrojených silách nebo civilní
službu,
b) osoby ve vazbě nebo ve výkonu trestu odnětí
svobody.
Pojistné za zaměstnance hradí z jedné
třetiny zaměstnanec, ze dvou třetin zaměstnavatel.
Stanovení výše pojistného upraví
zvláštní zákon.
Odůvodnění:
Placení pojistného je založeno na principu
solidarity plátců, jak je u pojišťovacích
systémů obvyklé, omezuje sociální
dopady mimořádné události na jednotlivce.
Podle potřeby koncentruje zdroje bez ohledu na sociální
postavení jednotlivých pojištěnců
a umožňuje jim tak získat podstatně
vyšší objem i kvalitu zdravotní péče,
než jakou by bylo možné uhradit přímými
platbami těchto pojištěnců. Totéž
platí i pro solidaritu mezi zdravými a nemocnými.
Pojištěnci je přitom poskytnuta potřebná
zdravotní péče bez ohledu na jeho sociální
postavení a výši příjmu.
Předkládají se tři varianty placení
pojistného. Ve všech třech variantách
je zachována dosavadní struktura plátců
daní a poplatků, ze kterých byly hrazeny
i náklady na zdravotnictví, tj. zaměstnanci,
zaměstnavatelé a osoby samostatně výdělečně
činné. Každá z variant však odlišně
upravuje placení pojistného za osoby, které
výdělečně činně nejsou.
Ve variantě I. je plátcem pojistného za tyto
osoby stát prostřednictvím státního
rozpočtu. Toto řešení je zárukou,
že Všeobecná zdravotní pojišťovna
České republiky nebude zkrácena ve svým
příjmech v důsledku neplacení pojistného
sociálně slabšími skupinami obyvatelstva.
Současný vývoj naznačuje, že
nepůjde o zanedbatelnou část populace. V
případě, že stát by nepřevzal
garanci za tyto osoby, docházelo by v praxi k častému
vymáhání pohledávek za nezaplacené
pojistné od osob, u nichž by byl nařízený
výkon rozhodnutí stejně bezvýsledný.
Předkladatel proto doporučuje přijetí
varianty I., která maximálně akcentuje princip
solidarity, neboť solidaritu rozděluje na nejširší
okruh plátců prostřednictvím dofinancování
z celkového zdanění.
Varianta II. počítá s hrazením pojistného
pouze zaměstnavateli, zaměstnanci, osobami samostatně
výdělečně činnými a
osobami dobrovolně nezaměstnanými. Skutečnost,
že osoby výdělečně nečinné
tak nebudou platit pojistné se promítne do výše
pojistného stanoveného uvedeným plátcům
pojistného. Lze předpokládat, že takto
stanovená výše pojistného by znamenala
pro plátce pojistného ve spojení s dalšími
platbami daní a poplatků neúnosné
finanční zatížení. Tato varianta
tedy vede ke značnému finančnímu zatížení
pouze ekonomicky aktivních osob.
Varianta III. přenáší část
platební povinnosti státu obsažené ve
variantě I. na sociální fondy. Takové
řešení oslabuje finanční účast
státu na jím garantované zdravotní
péči a přenáší ve svém
důsledku placení zdravotního pojištění
na plátce příspěvků do sociálních
fondů. S takovým zatížením sociálních
fondů se nepočítalo ani v zásadách
zákona o financování sociálního
pojištění, kde jsou taxativně vymezeny
výdaje, které se z tohoto fondu hradí. Přijetí
varianty č. III. by tedy znamenalo nové projednání
a úpravu návrhu zásad zákona o financování
sociálního zabezpečení.
Stanovit výši pojistného nelze izolovaně,
bez návaznosti na změnu daňového systému.
Tuto úpravu bude proto možné provést
až k 1. 1. 1993.
Pojištěnec jako osoba samostatně výdělečně
činná je povinen přihlásit se u zdravotní
pojišťovny provádějící všeobecné
zdravotní pojištění nejpozději
do osmi dnů od zahájení výdělečné
činnosti a odhlásit se nejpozději do osmi
dnů od ukončení výdělečné
činnosti.
Pojištěnec jako osoba dobrovolně nezaměstnaná
je povinen přihlásit se u zdravotní pojišťovny
nejpozději do osmi dnů od vzniku povinnosti platit
pojistné a odhlásit se nejpozději do osmi
dnů od zániku povinnosti platit pojistné.
Zaměstnavatel je povinen přihlásit u zdravotní
pojišťovny své zaměstnance nejpozději
do osmi dnů od jejich vstupu do pracovněprávního
vztahu nebo obdobného pracovního vztahu a odhlásit
je nejpozději do osmi dnů po ukončení
jejich pracovněprávního vztahu nebo obdobného
pracovního vztahu. Zaměstnavatel je povinen vést
k tomu účelu evidenci a dokumentaci. Zjistí-li
zaměstnanec, že zaměstnavatel oznamovací
povinnost nesplnil, je povinen učinit tak sám neprodleně.
Pojištěnec je povinen oznámit zdravotní
pojišťovně nejpozději do osmi dnů
skutečnosti rozhodné pro vznik nebo zánik
povinnosti státu platit pojistné. Za nezletilé
pojištěnce nebo osoby bez způsobilosti k právním
úkonům plní oznamovací povinnost,
včetně oznámení o narození
dítěte, jejich zákonný zástupce,
pokud nejde o osoby zaměstnané, u nichž plní
oznamovací povinnost zaměstnavatel.
Povinnost platit pojistné vzniká zahájením
pracovní činnosti nebo vznikem skutečností
vyplývajících pro jednotlivé plátce
pojistného ze zásady č. 4.
Při prvním splnění oznamovací
povinnosti vydá příslušná zdravotní
pojišťovna pojištěnci /v případě
nezletilého pojištěnce nebo osoby bez způsobilosti
k právním úkonům jeho zákonnému
zástupci/ doklad, který bude sloužit při
styku s touto pojišťovnou a zdravotnickými zařízeními
jako doklad pojistného vztahu.
Za nesplnění oznamovací povinnosti se
ukládají sankce podle zásady č. 15
tohoto zákona. Při nesplnění oznamovací
povinnosti zaměstnavatelem se sankce ukládá
pouze tomuto zaměstnavateli.
Úmrtí pojištěnce nebo jeho prohlášení
za mrtvého je povinen zdravotní pojišťovně
oznámit příslušný obecní
úřad pověřený vedením
matriky.
Odůvodnění:
Splnění oznamovací povinnosti je nezbytným
předpokladem řádného placení
pojistného. Zásada specifikuje u jednotlivých
kategorií pojištěnců, kdo je subjektem
oznamovací povinnosti. Současně stanoví
i povinnost zdravotní pojišťovny vydat po splnění
oznamovací povinnosti příslušný
doklad, který bude sloužit při styku s touto
pojišťovnou a se zdravotnickými zařízeními
jako doklad pojistného vztahu.
Všeobecné zdravotní pojištění
vzniká:
a) narozením, jde-li o občana České
a Slovenské Federativní Republiky s trvalým
pobytem na území České republiky,
b) zahájením pracovní činnosti
na území České republiky, jde-li o
občana České a Slovenské Federativní
Republiky, který na území České
republiky nemá trvalý pobyt,
c) nabytím občanství České
a Slovenské Federativní Republiky a získáním
trvalého pobytu,
d) získáním trvalého pobytu nebo
vznikem pracovněprávního vztahu na území
České republiky, jde-li o cizince.
Všeobecné zdravotní pojištění
zaniká úmrtím pojištěnce nebo
jeho prohlášením za mrtvého, zánikem
občanství České a Slovenské
Federativní Republiky, ukončením trvalého
pobytu, pracovní činností nebo pracovněprávního
vztahu na území České republiky.
Odůvodnění:
S ohledem na ochranu práv pojištěnců
je nutné vymezit důvody vzniku a zániku všeobecného
zdravotního pojištění. Zánik
pojištění ztrátou státního
občanství nebo ukončením trvalého
pobytu nebo pracovní činnosti v České
republice je v souladu se zněním zásady č.
1 návrhu.
Přechod pojištěnce z jedné kategorie
do druhé (např. přechod uchazeče o
zaměstnání do pracovního poměru)
není pokládán za zánik pojistného
vztahu a navázání nového vztahu.
Pojištěnec má právo:
a) na výběr lékaře a zdravotnického
zařízení, kteří jsou ve smluvním
vztahu k pojišťovně; posouzení potřeby
léčby odborným lékařem je vázáno
na doporučení praktického lékaře,
s výjimkou případů, kdy se jedná
o neodkladné ošetření vážnějšího
úrazu nebo onemocnění nebo o ošetření
dětským, ženským, zubním nebo
očním lékařem, popřípadě
jiným odborným lékařem stanoveným
obecně závazným právním předpisem
vydaným ministerstvem zdravotnictví České
republiky po projednání se Všeobecnou zdravotní
pojišťovnou České republiky a Českou
lékařskou komorou,
b) na úhradu nákladů spojených
se zdravotní péčí, která mu
byla poskytnuta v rozsahu stanoveném tímto zákonem,
c) na úhradu nákladů, které jsou
spojeny s poskytnutím léčebné péče
v naléhavých případech ve zdravotnických
zařízeních, která nejsou ve smluvním
vztahu s pojišťovnou,
d) náhradu cestovních nákladů do
nejbližšího smluvního zdravotnického
zařízení, které je oprávněno
výkon zdravotní péče poskytnout,
e) podílet se na kontrole objemu poskytnuté zdravotní
péče.
Odůvodnění:
Jedním ze základních prvků systému
zdravotního pojištění je volba lékaře
a zdravotnického zařízení. Z hlediska
pojištěnce nebude volba praktického lékaře
v okruhu smluvních lékařů pojišťovny
omezena. V prvním období, kdy síť soukromě
praktikujících lékařů bude
teprve vznikat, bude tato volba uskutečňována
z již soukromě praktikujících lékařů
- smluvních lékařů pojišťovny
nebo výběrem praktických lékařů
zaměstnaných v ambulantních složkách
zdravotnických zařízení - smluvních
partnerů pojišťovny. Stejná volba bude
možná i u ambulantních odborných lékařů,
v těchto případech však na základě
doporučení praktického (rodinného)
lékaře. Z hlediska posouzení potřeby
léčby odborným lékařem by toto
doporučení praktického lékaře
bylo podmínkou, z hlediska výběru odborného
lékaře však pouze návrhem. Pacient -
pojištěnec by tento návrh buď přijal,
anebo by si zvolil jiného odborného lékaře.
Obdobný postup bude platit i v případě
lůžkových zdravotnických zařízení
všech typů. Bližší podmínky
volby lékaře a zdravotnického zařízení
upraví obecně závazný právní
předpis, který rovněž může
rozšířit okruh odborných lékařů,
u nichž lze požadovat potřebnou péči
bez doporučení praktického lékaře.
Zdravotní pojišťovny budou hradit cestovní
náklady svým pojištěncům v rámci
vzdálenostních pásem určených
Zdravotním řádem. Tyto náklady budou
hrazeny v podstatě do nejbližšího smluvního
zdravotnického zařízení, které
je oprávněno výkon zdravotní péče
poskytnout.
Kontrolní činnost pojištěnce spočívá
zejména v porovnání skutečného
průběhu léčebného procesu s
jeho popisem obsaženým v účtu předloženém
zdravotnickým zařízením pojišťovně.
Pojištěnec je povinen:
a) hradit příslušné zdravotní
pojišťovně pojistné, pokud tuto povinnost
nemá zaměstnavatel nebo stát,
b) plnit oznamovací povinnosti podle zásady č.
5,
c) dodržovat Zdravotní řád,
d) poskytnout součinnost při zdravotním
výkonu a kontrole průběhu léčebného
procesu.
Odůvodnění:
Jednou z povinností pojištěného je platit
pojistné, s výjimkou případů,
kdy za pojištěnce platí pojistné stát.
Plnění této povinnosti bude zajištěno
peněžitými sankcemi uvedenými v zásadě
č. 15. Neplnění oznamovací povinnosti
je sankcionováno podle zásady č. 14.