Súdružky a súdruhovia poslanci,
dnes nemáme ešte presné údaje o tom,
ako bude rozpočet federácie zostavený po
premietnutí do neho jednotlivých ustanovení
nového zákona, ktorý teraz prerokovávame.
Avšak predbežné a hrubé odhady a prepočty,
ktoré som si urobil, ma vedú k poznaniu, že
štátny rozpočet federácie sa značne
posilní, tak pokiaľ sa týka celkového
jeho objemu, ako aj pokiaľ sa týka jeho úlohy
ako významného integrujúceho faktoru v ekonomike
našej socialistickej republiky. Môžem preto len
potvrdiť, že predložený návrh plní
uznesenie Ústredného výboru KSČ o
posilnení úlohy a funkcie rozpočtu federácie.
To za prvé.
Za druhé, súdružky a súdruhovia poslanci,
dovoľte mi ešte jednu poznámku. Iste ste si všimli,
že k predloženému návrhu zákona
o rozpočtových pravidlách je v spoločnej
správe výborov pre plán a rozpočet
a ústavnoprávnych výborov pomerne hodne doplňujúcich
pripomienok a doplnkov. Bol by som však nerád - a
nezodpovedalo by to ani skutočnosti - keby z tohto faktu
robil niekto záver, že vláda predložila
orgánom Federálneho zhromaždenia vládny
návrh zákona, ktorý nebol dostatočne
prepracovaný. Tak to nie je. Ide totiž o to, že
dôležitá fáza rozpočtového
procesu prechádza práve cez orgány Federálneho
zhromaždenia, jednotlivé jeho výbory i pléna
snemovní, a tieto orgány, ako aj početní
poslanci majú preto veľmi mnoho skúseností
a poznatkov z prerokovávania štátnych rozpočtov
a záverečných účtov. Tieto
poznatky, pokiaľ už neboli v predlohe uplatnené,
sú práve obsiahnuté v pripomienkach a doplnkoch
k zákonu, ktoré sú predložené
v spoločnej správe výborov. Všetky predložené
doplnky k zákonu vychádzajú z úprimnej
a konštruktívnej snahy dotvoriť predložený
návrh zákona, vylepšiť jeho text a znemožniť
dvojaký výklad niektorých jeho ustanovení.
Prijatie predloženého zákona o pravidlách
rozpočtového hospodárenia nielenže posilní
rozpočet federácie, ale bude aj významným
nástrojom tak vlády ČSSR, ako aj Federálneho
zhromaždenia pri ďalšom posilňovaní
a rozvíjaní jednotnej československej ekonomiky.
Pripájam sa preto k odporučeniam spravodajcov, aby
vládny návrh zákona o rozpočtových
pravidlách v znení spoločnej správy
výborov Federálne zhromaždenie schválilo.
Ďakujem vám za pozornosť.
Předsedkyně SL MUDr. S. Pennigerová:
Děkuji poslanci Rapošovi. Nyní bude hovořit
poslanec Vybral.
Poslanec Vl. Vybral:
Vážené Federální shromáždění!
Dovolte mně, abych několika zásadními
poznámkami přispěl k ujasnění
základní otázky, před kterou dnes
stojíme při schvalování vládního
návrhu zákona o rozpočtových pravidlech.
Otázka zní: v čem je dnes navrhovaný
zákon lepší než onen z roku 1959 č.
8 Sb., který se tímto návrhem ruší?
Odpověď na tuto otázku bude jednoznačná:
dnešní zákon je podstatně lepší
než předchozí především
proto, že navazuje na federativní zřízení
našeho státu, které vychází z
principu dvou rovnoprávných národů,
dvou národních republik a z politického spojení
těchto dvou národních států
do vyššího politického celku budovaného
jako federace, resp. jako stát spolkový. Z této
politické a státoprávní koncepce vyplývá
jako logický důsledek trojí státní
hospodářství, dvě republiková
a jedno federální, se třemi státními
rozpočty, pro něž dnešní federální
zákon stanoví jednak rozpočtová pravidla
pro hospodaření federace, jednak zásady takových
pravidel, jimiž se mají řídit rozpočty
obou národních republik. Z této koncepce
federálního zákona plyne proto další
důsledek, že oběma republikám se tímto
federálním zákonem ukládá povinnost
vydat pro jejich rozpočty vlastní zákony
o rozpočtových pravidlech; tyto by byly podrobným
provedením zásad dnešního federálního
zákona. Z ústavy obou republik plyne také
jejich kompetence k vydání další zákonné
úpravy, která se bude nutně týkat
i rozpočtů různých hospodařících
organizací a celků, především
tedy také hospodářství národních
výborů všech stupňů.
Hodnota dnes navrhované úpravy rozpočtově
právní materie je o to vyšší, že
je plodem dvouletých politických i finančně
hospodářských zkušeností, které
vyplynuly z dosavadní praxe, vtělené zejména
do rozpočtových zákonů, stanovících
právní režim státního hospodářství
v roce 1969 a 1970. A navíc je úprava dnes navrhovaná
o to lepší, že odpovídá také
zásadám uplatněným v současné
novele k federativní ústavě z r. 1968, neboť
zákon o rozpočtových pravidlech respektuje
jejich hlavní myšlenky: posílení integračního
a řídícího vlivu federace na poli
národohospodářského plánování
a státního finančního hospodářství.
Z výkladu odpovědného člena vlády
i obou zpravodajů je dostatečně patrno, v
čem spočívají konkrétní
zlepšení, která přináší
tato zákonná úprava rozpočtově
právní materie oproti řešení
dříve platnému.
Kladu si nyní další otázku: jak se máme
názorově stavět k oněm rozsáhlým
právním úpravám rozpočtové
materie, které jsou charakteristické pro ústavní
režimy většiny kapitalistických států,
v nichž je tato úprava shrnuta do obšírných
rozpočtových řádů, stanovených
buď zákonem nebo dodržovaných parlamentních
praxí a politickou tradicí? Charakteristickým
pro tyto úpravy je zejména silný vliv parlamentu
vůči vládám, které jsou namnoze
vázány dodržovat výdajové limity
jednotlivých rozpočtových kapitol, dále
žádat parlament o schválení přesunů
výdajových úspor docílených
v jedné kapitole při jejich použití
ve prospěch výdajových položek v jiné
kapitole. Překročení výdajových
limitů kapitol nebo povolení nových rozpočtových
výdajů během roku je rovněž vázáno
v těchto řádech na schválení
parlamentu, který má zpravidla i řadu dalších
kontrolních oprávnění vůči
vládě i jednotlivým ministrům
Je přirozené, že lidové parlamenty socialistických
států vycházejí ze stejné ústavní
koncepce nejvyšší moci ve státě,
která je ústavou svěřena také
parlamentním sborům socialistických republik.
Jestliže v politické praxi dávají socialistické
parlamenty svým vládám, resp. jednotlivým
ministrům poměrně hodně široká
zmocnění k hospodaření v rámci
rozpočtů, tj. jak uvnitř jednotlivých
kapitol, tak i nad jejich rámec, a jestliže dávají
dále v rozpočtovém zákonu zásadní
souhlas vládě k vytváření rozsáhlých
účelových rezerv nebo i všeobecné
rezervy pro případné nenadálé
potřeby objevivší se během roku, má
to své opodstatnění v dané povaze
socialistického hospodářství. Rozsáhlým
znárodněním podnikové sféry
a socializací, příp. kolektivizací
dřívějšího většího
soukromého majetku dostalo se vedení podniků
a ostatní majetkové správy do rukou vládních
orgánů, které jsou nuceny při řízení
podnikového provozu a majetkových souborů
často se přizpůsobovat proměnlivým
finančním potřebám podnikových
organizací a různých správních
útvarů, jimž byla svěřena majetková
gesce. Operativnost takové správy může
zaručit pouze vládní orgán, který
běžně úřaduje během dané
pracovní doby, a nikoli orgán parlamentního
typu, který se schází nepravidelně
a projednává dané otázky formou převážně
deliberativní a diskusní, mnohdy ještě
také na podkladě vyžádaných odborných
expertíz. Tato skutečnost je rozhodujícím
motivem pro socialistické parlamentní orgány,
že dávají vládě, příp.
i jiným nižším orgánům široká
zmocnění k provádění finančních
a rozpočtových operací jak v podnikové
sféře, tak i ve vlastním veřejném
rozpočtovém hospodářství. Socialistické
parlamenty soustřeďují proto svou pozornost
spíše na pravidelnou kontrolu činnosti vládních
orgánů, kterým se ukládá povinnost
podávat parlamentu periodické nebo i speciální
zprávy o zvoleném postupu v tom kterém rozpočtovém
řízení, příp. při operativních
zásazích do finančního procesu v podnikové
sféře. Pozměňovací návrhy,
které oba naše rozpočtové výbory
podaly k vládní osnově zákona o rozpočtových
pravidlech, mají právě na zřeteli
zajištění takovéto ingerence našich
parlamentních orgánů vůči představitelům
výkonné a vládní moci, fungujícím
při operativním řízení podniků
i rozpočtových a jiných organizací
navazujících finančními vztahy na
veřejné rozpočty. Je přirozené,
že s rostoucím zkvalitněním řízení
podnikové sféry a s konsolidací podnikových
financí bude se činnost vládních orgánů
vůči podnikové sféře omezovat
jen na vydávání směrnic obecnější
povahy a na kontrolu jejich provádění ze
strany podniků. To by umožnilo i parlamentu rozšiřovat
svou rozpočtově právní pravomoc vůči
vládě novou formulací pravidel platných
v rozpočtovém hospodářství.
Po schválení tohoto federálního zákona
soustředí se pozornost parlamentních orgánů
na přípravu ke schválení republikových
zákonů o rozpočtových pravidlech,
které poskytnou národním vládám
širokou pravomoc, zejména při řešení
finančních vztahů k rozpočtům
národních výborů. Jde tu o nejbližší
legislativní úkoly obou národních
rad a jest si přáti, aby i zde bylo dosaženo
podstatného pokroku v dosavadní rozpočtové
praxi ve směru ke zvýšení hospodárnosti,
efektivnosti a vysoké odpovědnosti všech hospodařících
orgánů s veřejnými penězi.
Uzavírám svůj příspěvek
zjištěním, že schválením
předložené osnovy otevíráme v
našem rozpočtovém právu novou etapu,
představující podstatný pokrok proti
dřívější úpravě.
Děkuji za pozornost.
Předsedkyně SL MUDr. S. Pennigerová:
Děkuji. Vzhledem k tomu, že počet přihlášených
je vyčerpán, ptám se vás, soudružky
a soudruzi poslanci, jestli se ještě někdo
hlásí o slovo. /Nikdo se nehlásí./
Ptám se soudruha ministra, jestli si přeje slovo?
/Nepřeje./ Ptám se zpravodajů, přejí-li
si slovo? /Nepřejí./ Děkuji.
Soudružky a soudruzi poslanci, můžeme přistoupit
k hlasování. Oznamuji vám, že za Sněmovnu
lidu je přítomno 218 poslanců, za Sněmovnu
národů 45 poslanců zvolených v ČSR
a 56 poslanců zvolených v SSR. Při hlasování
o tomto návrhu zákona platí podle čl.
42 odst. 2 písm. d/ ústavního zákona
o čs. federaci zákaz majorizace.
Nyní budou hlasovat poslanci SN, a to poslanci zvolení
v ČSR.
Kdo z těchto poslanců souhlasí s návrhem
zákona o pravidlech státního rozpočtu
čs. federace a o zásadách hospodaření
s rozpočtovými prostředky státního
rozpočtu federace a republik /rozpočtová
pravidla/ ve znění společné zprávy
výborů SN, nechť zvedne ruku! /Hlasuje se./
Děkuji.
Je někdo proti? /Nikdo./
Kdo se zdržel hlasování? /Nikdo./
S návrhem zákona vyslovila většina všech
poslanců Sněmovny národů zvolených
v ČSR souhlas
Prosím o hlasování poslance Sněmovny
národů zvolené v SSR.
Kdo z nich souhlasí s návrhem zákona ve znění
společné zprávy výborů Sněmovny
národů, nechť zvedne ruku. Děkuji.
Je někdo proti? /Nikdo./
Zdržel se někdo hlasování? /Nikdo./
Pro zákon hlasovala též většina
všech poslanců Sněmovny národů
zvolených v SSR. Sněmovna národů zákon
schválila.
Prosím o hlasování poslance Sněmovny
lidu.
Kdo z těchto poslanců souhlasí s návrhem
zákona ve znění společné zprávy
výborů Sněmovny lidu, nechť zvedne ruku.
/Hlasuje se./ Děkuji
Je někdo proti? /Nikdo./
Kdo se zdržel hlasování? /Nikdo./ Děkuji.
Poněvadž pro zákon hlasovali všichni přítomní
poslanci, Sněmovna lidu zákon schválila.
Vzhledem k souhlasnému usnesení Sněmovny
národů a Sněmovny lidu konstatuji, že
Federální shromáždění
ČSSR schválilo zákon o pravidlech státního
rozpočtu československé federace a o zásadách
hospodaření s rozpočtovými prostředky
státních rozpočtů federace a republik.
Dalším bodem dnešního pořadu je
9. Vládní návrh zákona o Státní
bance československé /tisk 59/ a společné
zprávy výborů Sněmovny lidu /tisk
45-SL/ a výborů Sněmovny národů
/tisk 42-SN/
Z pověření vlády ČSSR má
odůvodnit tento návrh zákona generální
ředitel Státní banky československé
ing. Svatopluk Potáč. Má někdo z poslanců
Sněmovny lidu a Sněmovny národů připomínky
k pověření ing. Potáče? /Připomínky
nebyly./
Poněvadž se nikdo nehlásí, dávám
slovo generálnímu řediteli Státní
banky československé ing. S. Potáčovi.
Generální ředitel SBČS ing. S. Potáč:
Vážené soudružky a soudruzi poslanci,
vážení hosté. Dovolte mi, abych z pověření
vlády Československé socialistické
republiky zdůvodnil vládní návrh zákona
o Státní bance československé.
Předložený vládní návrh
zákona nepředpokládá zřízení
nové instituce; upravuje však zásadní
úlohy a organizaci Státní banky a dává
je do přímé souvislosti s potřebami
dalšího rozvoje československé ekonomiky
a státoprávního uspořádání.
Státní banka československá byla zřízena
v roce 1950 v souladu s koncepcí politiky komunistické
strany, která vycházela z Leninova poznání
o významu jediné Státní banky pro
plánovité budování socialistické
ekonomiky na základě koncentrace a centralizace
peněžních zdrojů hospodářství
a dlouholetých sovětských zkušeností.
Pravicoví oportunisté a revizionisté, prosazující
do praxe tržní systém hospodářství,
usilovali o rozbití tohoto pojetí koncepce organizace
socialistického bankovního systému. Aniž
byl vzat v úvahu socialistický charakter Státní
banky a téměř dvacetileté pozitivní
zkušenosti její práce na socialistické
výstavbě, došlo před více než
dvěma lety k faktické přípravě
rozdělení Státní banky na sedm bank.
V souvislosti s projednáváním opatření
ke konsolidaci a upevnění řízení
hospodářství plánem, posoudil ÚV
KSČ i vzniklou situaci v bankovní soustavě
a svým usnesením z ledna tohoto roku rozhodl, aby
Státní banka byla zachována a uspořádána
jako jednotná emisní, úvěrová
a zúčtovací organizace v zájmu jednotné
československé ekonomiky.
Vládní návrh zákona předpokládá,
že Státní banka bude vykonávat v podstatě
všechny činnosti, které vykonávala podle
dosavadního zákona. V souladu s ekonomickou potřebou
využívat objektivních funkcí peněz
pro plánovitý rozvoj socialistického hospodářství
zvyšuje se však podstatně její význam
v bankovně měnové a devizové činnosti.
V souladu s celkovým upevňováním plánovitého
řízení národního hospodářství
a autority státního plánu upravuje návrh
zákona nově povinnost Státní banky
sestavovat za celou úvěrovou soustavu měnový
plán, kterým se doplňuje a zdokonaluje soustava
vrcholných národohospodářských
plánů státu a vytvářejí
se lepší předpoklady pro komplexní řízení
měny vládou. Tím je zabezpečeno, aby
všechny peníze a devizy přicházející
z hospodářství do bankovního systému
a naopak, byly ve vnitřní ekonomice i ve vztahu
k zahraničí využívány koordinovaně
a efektivně.
Nově budou bankou vypracovávány jednotné
celostátně platné zásady vnitřní
a zahraniční bankovní měnové
politiky, kterými se bude aktivně podílet
na uskutečňování úkolů
a cílů státních plánů
rozvoje národního hospodářství,
měnového plánu a na upevňování
naší měny.
Vládní návrh zákona vychází
z pojetí jednotného řízení
banky a jednotné realizace jejích bankovních
činností na území celé ČSSR.
Plně respektuje federativní státoprávní
uspořádání a promítá
je do vnitřní organizace banky i do pravomocí
příslušných bankovních orgánů.
Návrh zákona předpokládá proti
dosavadnímu stavu přechod k symetrickému
uspořádání, přičemž
se zřizují hlavní ústav pro ČSR
a hlavní ústav pro SSR, které řídí
komplexně pobočky banky se sídlem na území
příslušné republiky.
Tyto ústavy budou organizovány především
v návaznosti na působnost, kterou vykonávají
orgány republik, a zároveň na principu územního
zabezpečování všech bankovních
funkcí a úkolů.