Jedním z nich je případ rodinných
domků v Praze-Ďáblicích, o kterém
vláda již dvakrát jednala, avšak po uplynutí
dvou měsíců od posledního usnesení
z prosince minulého roku se mnoho ve prospěch
rozumného řešení nestalo a stav zůstává
takový, jaký byl před rozhodnutím
vlády.
Nejde jen, soudružky a soudruzi poslanci, o tento jediný
případ, a proto se naskýtá otázka,
zda jsme tak bohatí, abychom mohli lehce promarnit kvalitní
byty při současné bytové tísni.
Vzniká otázka, kde se bere tak necitlivý
přístup vůči občanům
a proč mnohdy jen prestižní otázky zatlačují
do pozadí hledání společensky rozumných
řešení? Jak je možné, že se
vládě předkládají nedokonalé
a neobjektivní podklady pro její rozhodování?
Jak je možné, že po usnesení vlády
během dvou měsíců zůstala prakticky
situace nezměněna a že je třeba znovu
čelit případnému riziku obcházení
záměru usnesení vlády?
Jsem toho názoru, že nestačí, aby vláda
jen přijímala vážná a rozhodná
usnesení, ale aby ve své obecné praxi také
důrazně trvala na jejich přesném a
úplném plnění a v opačném
případě aby vyvozovala patřičné
důsledky.
V uvedeném případě interpeloval
vládu zesnulý s. posl. Krosnař a nyní
na požádání občanů dovoluji
si předsedovi vlády s. inž. Černíkovi
předat druhou interpelaci posl. Krosnaře, kterou
připravil těsně před svou smrtí.
Vyslovuji, vážené Federální shromáždění,
názor, že my, poslanci Federálního shromáždění,
budeme plně podporovat takovou federální
vládu, která vytváří maximální
podmínky zabezpečující do budoucna
nejen životně nezbytný rozvoj bytové
a občanské výstavby, ale která rovněž
zabrání opakování i takových
nedostatků, které jsem se ve svém příspěvku
pokusil naznačit. Osobně podporuji tuto vládu
Národní fronty, její program a budu hlasovat
pro vyslovení důvěry vládě.
/Potlesk./
Předsedající mpř. FS Gabriška:
Ďakujem posl. Šubrtovi. Teraz prehovorí mpř.
FZ Zedník.
Mpř. FS Zedník: Vážené
Federální shromáždění,
dovolte mi, abych z pověření Klubu poslanců
Federálního shromáždění
členů ČSL vyslovil stanovisko k významnému
základnímu dokumentu, předloženému
tomuto shromáždění federální
vládou Československé socialistické
republiky.
V návrhu programového prohlášení
zaznívá jako jeden ze základních tónů
pevné odhodlání usilovat o vytváření
podmínek pro další stabilizaci vnitropolitických
poměrů i zahraničně politických
vztahů našeho státu.
Ve sféře zahraničně politických
vztahů spatřujeme velmi důležitou oblast
činnosti směřující k zabezpečení
mírových podmínek pro rozvoj naší
socialistické společnosti i k zajištění
bezpečnosti a svrchovanosti našeho státu.
Jsme si vědomi, že v současné situaci
jsou tyto mezinárodně politické předpoklady
zvlášť významné, neboť vnější
vztahy a jejich vývoj mají svůj nevyhnutelný
odraz v našich vnitřních poměrech.
My dnes nade vše potřebujeme vnitřní
klid, abychom se mohli plně věnovat uskutečnění
velkých cílů politického a ekonomického
programu naší československé federální
vlády.
Současná situace ve světě je dnes
ovšem nesmírně složitá a rozvíjí
se ve znamení řady konfliktů nejrůznějšího
charakteru. A tyto konflikty jsou nám připomínkou,
že hrozba imperialistické agrese není jen bezobsažným
slovem, ale představuje dokonce i reálné
nebezpečí.
V našem úsilí o mír se budeme a
nezbytně musíme i nadále opírat o
spojenecké svazky se všemi socialistickými
státy, vycházející z historicky
dané a neměnné příslušnosti
naší země v socialistické soustavě.
Pro lid této země jiné cesty není.
Tuto skutečnost již mnohokrát zdůraznili
též představitelé Československé
strany lidové a k realizaci socialistických ideálů
oblasti zahraniční politiky se hlásí
i členové naší strany.
Souhlasně s vládou sdílíme názor,
že jedině po této základní linii
můžeme dělat aktivně a iniciativně
takovou zahraniční politiku, která je plně
v souladu s názorovými zájmy a potřebami
našeho lidu. Z těchto hledisek vychází
i naše odhodlání přispívat svým
dílem k mírovému řešení
konfliktů, jež ve světě dosud probíhají
a nutně ovlivňují celkovou mezinárodní
atmosféru.
Je přirozené, že máme zájem na
dobrých vztazích se všemi zeměmi, ovšem
nikoli na úkor principiálnosti našich stanovisek.
Proto je správné, že vláda i nadále
považuje za hlavní faktor mezinárodně
politické stability v Evropě plné uznání
poválečných realit včetně existence
dvou německých států a existujících
hranic. To platí o vztazích k NDR i o našich
vztazích k NSR.
Nepochybně je v zájmu celé naší
společnosti spoluvytvářet ovzduší
důvěry a spolupráce. Proto také musíme
odmítat snahy některých západních
kruhů využívat srpnových událostí,
vyvolávání nové vlny studené
války.
V této souvislosti i my vyjadřujeme přesvědčení,
že je nutné překonat bolestné reakce,
jež loňský srpen vyvolal mezi lidem Československa
a pěti zemí Varšavské smlouvy, s vírou,
že stejně jednou se všechno vysvětlí
jako nedorozumění mezi národy.
Je opravdu třeba opět navázat na tradice
dobrých a vzájemně výhodných
styků s těmito zeměmi, a to ve všech
oblastech, zejména pak v oblasti ekonomické.
Vždyť jako vysoce průmyslová země
s nepatrným bohatstvím základních
vlastních surovinových zdrojů nutně
potřebujeme spolehlivé dodavatele materiálu
i výhodná odbytiště.
Nemůžeme přece zavírat oči před
skutečností, že právě velké
podniky z vysoce průmyslových západních
zemí všemožně usilují o proniknutí
zejména na světový trh i na trhy ostatních
socialistických zemí.
Další oblastí, která je sférou
mezinárodních styků a zároveň
se velmi ostře promítá do vývoje vnitřních
poměrů, je oblast církevní politiky.
Skupina poslanců lidové strany vítá
skutečnost, že federální vláda
zdůraznila v prohlášení své
rozhodnutí koordinovat v obou republikách posuzování
základních otázek církevní
politiky, které mají celostátní význam
a mají zabezpečovat projednávání
církevní problematiky na mezinárodní
úrovni.
Jsme přesvědčeni, že i tato skutečnost
se příznivě projeví v postoji
věřících občanů našeho
státu, kteří ji uvítají. Vždyť
politické tendence v minulých letech záměrně
přehlížely mezi jinými skutečnostmi
i ten nepopiratelný fakt, že věřící
křesťané žijí a pracují
i v naší socialistické zemi a že
se hlásí k budování státu
a společnosti.
Cítíme povinnost vyjádřit uspokojení
nad tím, že diskriminace těchto a ne malých
skupin občanů byla v loňském
roce zastavena a že jsou vytvářeny podmínky
pro vyřešení složitých problémů
mezi státem a církvemi.
Soudružky a soudruzi poslanci, naše strana nesouhlasí
s projevy protisocialistických a protispolečenských
tendencí, ale chce aktivně v duchu moderního
křesťanského myšlení spolu s celou
NF napomáhat všemu, co prospěje politickému
a hospodářskému rozvoji socialistického
Československa.
Usilujeme o to, aby i v řadách našich
členů listopadová rezoluce ÚV KSČ
byla chápána pozitivně. Spolu s progresívními
silami naší společnosti v ní vidíme
východisko pro trvalou klidnou a pro nás všechny
prospěšnou práci.
My nechceme nic víc, než v životě
uplatňovat své síly pro takový socialismus,
ve kterém i my, občané s křesťanským
světovým názorem, budeme mít své
čestné místo.
Nechceme také, aby to vedení, kterému jsme
i my v bouřlivém polednovém vývoji
posledního roku dali svou důvěru a která
má na mysli jen a jen zájmy této země
a jejího lidu, aby toto vedení provádělo
politiku vycházející z rozbořených
citů a vášní místo z dlouhodobě
platných potřeb a zájmů nás
všech.
Souhlasíme s tím, že vedení státu
je třeba dát čas, aby mohlo plnit, co si
vytklo za cíl. Proto naše příští
dny a měsíce by měly být vyplněny
jen uvážlivými činy při naplňování
a rozvíjení politiky nastoupené v lednu loňského
roku.
Předložené vládní prohlášení
je dalším významným příspěvkem
k vyřešení klidného a vskutku dělného
ovzduší, o něž i my členové
Československé strany lidové usilujeme. Proto
prohlášení federální vlády
ČSSR jako vlády NF přijímáme
a vyslovujeme s ním plný souhlas. A na jeho
realizaci se budeme také podílet. /Potlesk./
Předsedající mpř. FS Gabriška:
Ďakujem mpř. Zedníkovi. Prehovorí posl.
dr. Císař.
Posl. dr. Císař: Vážené
Federální shromáždění,
je věru nesnadné vyjádřit mimořádný
význam první schůze tohoto shromáždění,
jehož úkolem je být strážcem zájmů
naší socialistické společnosti, rovnoprávnosti
národů i národností naší
země a jemuž přísluší chránit
a upevňovat ústavnost a vůbec zákonnost,
aby se naše společnost, náš socialismus,
úspěšně rozvíjely.
Federální shromáždění
vzniklo cestou nezbytných politických a právních
konstrukcí a v této podobě samozřejmě
nepředstavuje bezprostřední výraz
demokratické vůle lidu. Avšak to je nezbavuje
povinnosti pracovat a rozhodovat v souladu s lidem,
zachovávat všechna demokratická pravidla a
zvyklosti, respektovat výsledky politického vývoje,
kterým jsme prošli od ledna 1968.
Přitom jedním z jeho předních
úkolů je usilovat o likvidaci dočasných
provizórií, o přípravu řádných
voleb do všech zastupitelských orgánů
na celém území ČSSR.
Vítám, že ve svém prohlášení
se federální vláda k tomuto úkolu
přihlašuje. Podaří-li se nám
vyřešit otázku voleb, dosáhneme výrazného
pozitivního obratu ve veřejném mínění
a všem státním orgánům se bude
lépe pracovat.
Domnívám se, že je čas zamyslet se nad
podmínkami, které k přípravě
a provedení voleb potřebujeme, aby si také
veřejnost uvědomila, že volby nemohou být
ani zítra, ani za měsíc, ale že jsou
reálné tím dříve, čím
solidněji je připravíme. Na druhé
straně není pochyb, že do otázky voleb
se promítá jako do průsečíku
řada základních otázek našeho
politického života vůbec.
Nechci podceňovat právní a organizační
přípravu voleb, vždyť bude nutno vypracovat,
projednat a schválit nezbytné právní
normy včetně volebního zákona, stanovit
volební obvody, způsob kandidování
na poslance apod. To všechno je důležité
a má i svou politickou stránku. Vyžaduje to
usilovnou práci státních orgánů
i orgánů Národní fronty.
Federální shromáždění,
ČNR i SNR mají jinou strukturu než dřívější
Národní shromáždění a
bývalá SNR, takže celý zastupitelský
systém je nutno takto nově pojmout a uskutečnit.
Nově musíme pojmout a vyřešit územně
správní členění národních
republik a s tím související postavení
a strukturu národních výborů.
Přesto si myslím, že tyto věci lze v určité
rozumné lhůtě zvládnout a celou tzv.
technologii voleb seriózně připravit.
Rozhodující váhu v přípravě
voleb však mají a budou mít bezprostřední
politické otázky: politická linie komunistické
strany a Národní fronty, program činnosti
federální vlády, přednesený
včera soudruhem Černíkem, i obou národních
vlád, praktická realizace cílů rozvoje
socialismu v naší vlasti, vývoj politické
situace vůbec. Tady se zauzluje nejen otázka voleb,
ale všechny otázky generálního řešení
československé situace.
Nesouhlasím s těmi, kdož vidí celý
problém zjednodušeně pouze ve vnějších
projevech demokratického života socialistické
společnosti a domnívají se, že například
okamžité volby nebo okamžité řešení
otázek svobody tisku jsou všelékem na naše
politické neduhy. Jsem naopak přesvědčen,
že musíme začít tím, že
jasně nastolíme a energicky budeme prosazovat politiku,
která přesvědčí všechny
občany, že máme východisko, že
víme, kudy jít, že naše politika prospívá
lidu, státu, socialismu.
Mám za to, že usnesení posledních zasedání
ÚV KSČ, prohlášení české
a slovenské vlády a také prohlášení
federální vlády jdou správným
směrem a záleží jedině na tom,
aby byla důsledně uskutečňována
v praxi.
Poslední dny a týdny přinesly významná
poučení pro všechny, jimž leží
na srdci osud ČSSR, pro politiky stejně jako pro
veřejnost, pro starší generace stejně
jako pro mládež, pro nás doma i pro zahraničí.
Pokusím se stručně formulovat, která
poučení se mi jeví jako důležitá.
Naprostá většina českého a slovenského
lidu, především jeho dělnická
třída, chce jít cestou socialistického
pokroku, chce pokračovat v polednové politice
a odmítá koketování některých
skupin s předlednovými poměry. Současně
tato většina považuje socialismus v jeho
principiálním humanistickém poslání
za trvalé a nedotknutelné společenské
zřízení jehož základů
se nikdo nesmí beztrestně dotýkat. Tendence
anarchie a dobrodružnosti, stejně jako tendence byrokracie
jsou našemu lidu cizí a nepřijatelné.
Požaduje od svých vlád a parlamentu, aby takové
a podobné tendence netrpěly, aby proti nim bojovaly.