Předseda Fierlinger: Děkuji zpravodaji posl.
Kučerovi za podání zprávy.
Přerušuji schůzi na 20 minut.
Podpredseda NZ Valo (zvoní): Otvárám
prerušenú schôdzu. K slovu sa prihlásil
súdruh minister dr. Neuman. Dávam mu slovo.
Ministr spravedlnosti dr. Neuman: Vážené
Národní shromáždění, soudružky
a soudruzi!
Dovolte, abych při projednávání vládních
návrhů nových trestních kodexů
především poukázal na základní
skutečnosti, které vedly k jejich vypracování,
dále abych zdůraznil hlavní principy nových
kodexů a konečně abych osvětlil základní
cíle, které sledují.
V průběhu dvanácti let, následujících
po historickém vítězství dělnické
třídy v únoru 1948, dobudoval náš
pracující lid - vedený Komunistickou stranou
Československa - materiálně technickou základnu
socialismu. Socialismus v naší zemi - po Sovětském
svazu v druhé zemi na světě - úplně
a definitivně zvítězil.
V procesu socialistické výstavby došlo k převratným
změnám v chování, myšlení
i morálce lidí. Ve vztazích člověka
k člověku, v poměru občana ke státu
přibývá kladných rysů, mění
se poměr člověka k socialistickému
vlastnictví a k práci pro společnost, prohlubuje
se socialistické vlastenectví. Práce se stává
nezbytností a samozřejmou potřebou. Člověk
si osvojuje nové poznatky a rozvíjí své
schopnosti, aby mohl zítra pracovat lépe než
pracuje dnes. Rodí se nový, socialistický
člověk.
To ovšem neznamená, že v naší společnosti
již neexistují i negativní jevy. Stále
ještě se setkáváme s jednotlivci, kteří
jako parazité, rozkradači, násilníci
a lajdáci nám působí zbytečné
a mnohdy vážné škody. Představa
zděděná z dob kapitalismu, že jednotlivec
může získat pro sebe víc než druzí
na úkor ostatních členů společnosti,
působí v myslích lidí jako přežitek
i v době, kdy byly již dobudovány socialistické
výrobní vztahy. Setkáváme se s tím,
že v některých závodech a jednotných
zemědělských družstvech jsou kladeny
dílčí zájmy nad zájem celostátní,
že hospodářské smlouvy nejsou dodržovány,
že se plán plní bez ohledu na sortiment a na
úkor kvality výrobků. Dosud se vyskytují
u některých jednotných zemědělských
družstev spekulační tendence, sledující
jednostranný prospěch bez ohledu na potřeby
společnosti. Dosud se projevuje u některých
členů společnosti neúcta k právům
spoluobčanů, porušování pravidel
socialistického soužití, zanedbávání
povinností vůči rodině a dětem
a podobně.
Všechny tyto negativní jevy pramení v podstatě
z pozůstatků kapitalistické lžimorálky.
Jak významná jsou v této souvislosti prozíravá
slova prohlášení představitelů
komunistických a dělnických stran, jimiž
na poradě konané v listopadu 1960 v Moskvě
byl zdůrazněn mimořádný význam
ideologických otázek v současných
podmínkách. Zvlášť aktuální
je dnes pro nás poučení, že přežitky
kapitalismu ve vědomí a jednání lidí
se udržují po dlouhou dobu i po nastolení socialistického
zřízení.
Je radostným zjištěním, že negativních
jevů v naší společnosti čím
dále tím více ubývá. Výrazný
a trvalý pokles kriminality je beze sporu v přímé
souvislosti se stálým růstem hmotné
i kulturní úrovně obyvatelstva, s upevňováním
socialistických vztahů v naší společnosti
a se stálým růstem socialistického
uvědomění jejích členů.
Nesmíme se však oddávat iluzi, že celý
tento proces proběhne bez soustředěného
a aktivního úsilí. Na tom, jak rychle se
nám podaří zlikvidovat zmíněné
protispolečenské jevy, závisí ve značné
míře i rychlost postupu do další, vyšší
fáze společenského vývoje.
To je důvod, proč zesilujeme boj proti těmto
negativním společenským jevům a proč
považujeme za nutné namířit proti nim
morální sílu celé naší
nové společnosti.
Významnou úlohu v tomto boji má i socialistické
trestní právo. Jsme si vědomi, že nemůžeme
v něm spatřovat lék na řešení
všech problémů a že jím nelze nahrazovat
rozsáhlou a mnohostrannou politickou, organizátorskou
a výchovnou činnost státních orgánů
a společenských organizací. Spatřujeme
však v něm důležitý prostředek
pomocný. K prostředkům trestního práva
je nutno se uchylovat tam, kde jiné prostředky nestačí.
To je jeden ze základních principů, který
v socialistické společnosti určuje zase působení
trestního práva.
Upevňující se morální a politická
jednota lidu, jakož i vzrůstající aktivita
veřejnosti při odstraňování
negativních společenských jevů umožňují
vyřizovat méně závažné
případy porušení socialistického
pořádku bez zákroku státních
orgánů. Osnova trestního zákona omezuje
proto okruh těch porušení socialistického
právního pořádku, jimiž se budou
zabývat vyšetřovatelé, prokurátoři
a soudy. Za trestné činy se prohlašují
toliko taková jednání, která vykazují
vyšší stupeň nebezpečnosti pro
společnost.
Drobné případy porušování
socialistické zákonnosti nezůstanou ovšem
bez povšimnutí. Zájem naší společnosti
a smysl našeho lidu pro spravedlnost vyžadují,
aby byli postiženi i pachatelé těchto drobných
poklesků. Jejich projednání se však
svěřuje jiným orgánům, jak
zde zdůvodnili oba soudruzi zpravodajové. Důležitou
úlohu na tomto úseku mají místní
lidové soudy, které v sobě spojují
vlastnosti společenské organizace i státního
orgánu. V oboru vojenského soudnictví se
podstatně rozšiřuje možnost vyřizovat
případy tohoto druhu kázeňsky.
Tato úprava povede k tomu, že před soud nebudou
stavěni pracující pro méně
závažná porušování socialistické
zákonnosti a že soudy se budou napříště
zabývat pouze trestnými činy pachatelů,
u nichž k dosažení nápravy je nutné
použít prostředků trestního zákona.
Přesun věcí, které doposud vyřizovaly
státní orgány, na místní lidové
soudy a společenské organizace, to je jeden základní
směr, jímž se rozšiřuje socialistická
demokracie a jímž se veřejnost široce
zapojuje do boje proti porušování socialistické
zákonnosti.
Druhý základní směr záleží
v zapojování společenských organizací
pracujících do vlastního trestního
řízení, zejména do řízení
před soudem, a ovšem též do procesu nápravy
a převýchovy pachatele trestného činu.
Úzká vzájemná spolupráce státních
orgánů, které jsou pověřeny
stíháním trestných činů,
se společenskými organizacemi pracujících,
bude podle nové úpravy jednou ze stěžejních
zásad našeho trestního řízení.
Základní organizace Revolučního odborového
hnutí a Československého svazu mládeže,
jakož i JZD, budou mít právo nabídnout
převzetí záruky za nápravu pachatele
trestného činu menší nebezpečnosti
pro společnost, jestliže pachatel činu lituje
a projevuje snahu po nápravě. Přijme-li soud
záruku, přihlédne k ní při
rozhodování o trestu. Zvolí takový
trest, který není spojen s odnětím
svobody, upustí od potrestání, nebo postoupí
projednání trestného činu místnímu
lidovému soudu v místě bydliště
nebo na pracovišti pachatele.
Společenská organizace, která převzala
záruku za nápravu pachatele, přebírá
tím povinnost starat se o jeho převýchovu
a o to, aby nedošlo k opakování trestné
činnosti.
Společenské organizace pracujících
budou podle nových kodexů také oprávněny
zúčastnit se projednávání trestních
věcí před okresními soudy tím,
že vyšlou k soudnímu jednání svého
zástupce, který tam bude vystupovat ve funkci společenského
žalobce nebo společenského obhájce.
Společenské organizace pracujících
budou oprávněny informovat se o stavu převýchovy
osob, které si odpykávají nepodmíněný
trest odnětí svobody, nabídnout záruku
za dovršení jejich nápravy a na tomto podkladě
žádat za jejich podmíněné propuštění
z trestu.
Společenské organizace budou moci za určitých
podmínek žádat i za propuštění
obviněného z vazby a o zahlazení odsouzení.
Všechny tyto úpravy souvisí se vzrůstajícím
zájmem a vzrůstající aktivitou široké
veřejnosti při upevňování socialistické
zákonnosti. Osnovy umožňují, aby tohoto
zájmu bylo využito k jejich aktivní pomoci
při zvyšování výchovné
stránky trestního řízení, při
převýchově těch občanů,
kteří se dopustili trestného činu.
Prohloubení výchovné funkce trestního
soudnictví sleduje i nová úprava systému
trestů a trestních sazeb. Zkušenost ukazuje,
že převážná většina
těch, kdo se dnes odpovídají před
našimi soudy, nejsou nepřátelé pracujícího
lidu; porušili zákon jen proto, že ještě
plně nepociťují svoji odpovědnost vůči
společnosti, že nepřekonali v sobě zbytky
starého, egoistického způsobu myšlení
a jednání, že jsou ještě zatíženi
ve větší či menší míře
vlivy a přežitky kapitalistické minulosti.
To je třeba mít vždy na zřeteli při
provádění trestního řízení
i při odsouzení. Uložený trest má
takovému pachateli trestného činu především
napomáhat k tomu, aby poznal svoje chyby a aby je překonal.
Nový trestní zákon proto umožňuje
soudům ukládat ve větším rozsahu
tresty, jejichž výkon není spojen s odnětím
svobody a které dovolují svou povahou, aby bylo
účinně využito výchovného
spolupůsobení kolektivu. Kromě podmíněného
odsouzení a kromě nápravného opatření
soud bude moci uložit samostatně také jen trest
zákazu činnosti, trest peněžitý
a trest propadnutí věci.
K prohloubení výchovného účinku
trestu směřuje i nová úprava trestních
sazeb. Vzrůstající morální
síla společnosti a dobrá práce nápravných
zařízení, ve kterých se trest odnětí
svobody vykonává, umožňují upravit
trvání trestu odnětí svobody, jak
to odpovídá i zásadě socialistického
humanismu. Zkušenost ukázala, že příliš
dlouhé tresty odnětí svobody neplní
dobře výchovný účel, neboť
neposkytují odsouzenému reálnou perspektivu
návratu do společnosti.
Nový trestní zákon stanoví proto horní
hranici trestu odnětí svobody na 15 let. Tato doba
je dostatečně dlouhá nejen z hlediska pachatelovy
převýchovy, ale i z hlediska ochrany společnosti
před pachateli nejtěžších trestných
činů. Jinak odkazuji na zprávu s. zpravodaje,
který změnu horní hranice trestu odnětí
svobody ve svém projevu přesvědčivě
odůvodnil.
Přezkoumání výše sazeb trestu
odnětí svobody u jednotlivých trestných
činů, které bylo při vypracování
nového trestního zákona provedeno, mělo
za zřeteli nejen toto snížení nejvyšší
přípustné hranice trestu odnětí
svobody, ale také požadavek, aby výše
trestní sazby odpovídala stupni nebezpečnosti
toho kterého trestného činu pro společnost
v současné době. Proto nebylo provedeno mechanické
snížení trestů. V některých
případech umožňuje nový trestní
zákon dokonce postih přísnější
než trestní zákon dosavadní. Platí
to zejména o trestání těch, kteří
spáchali trestný čin pod vlivem alkoholu.
O tom zde bylo zevrubně hovořeno. Dále o
trestání těch, kdož hrubou svou nedbalostí
zavinili železniční či jinou katastrofu
a tím smrt více lidí.
V souvislosti s uvedenými humanistickými principy
nového trestního zákona, je třeba,
soudružky a soudruzi, zdůraznit jedno. Zúžení
trestní odpovědnosti, rozšířená
účast společenských organizací
pracujících na trestním řízení
i změny v systému trestů mají především
a z největší části zvýšit
výchovné působení na pachatele z řad
pracujících, kteří se dopustili trestných
činů méně závažných,
zejména když se tak stalo poprvé.
Na úseku trestního práva záleží
humanismus socialistické společnosti v tom, že
se řídí vysokými morálními
principy této společnosti při volbě
prostředků a způsobu ochrany společenského
řádu, při posilování socialistické
zákonnosti.
Není proto na místě sahat k tvrdým
trestům u osob, které spáchaly poprvé
trestný čin nepříliš závažný
a u nichž dosavadní způsob života ukazuje,
že jsou nápravy schopny a že k nápravě
postačí prostředky mírnější.
Socialistický humanismus, a to podtrhuji, nemá však
nic společného s liberalismem a nesmí být
vykládán v rozporu se zájmy společnosti.
Ochrana společnosti, ochrana práv a zákonných
zájmů občanů, rozhodný boj
s trestnou činností a s porušováním
zákonnosti patří k náplni socialistického
humanismu. Zájem společnosti vyžaduje, aby
společnost byla zcela zbavena zatvrzelých zločinců,
těch, kteří se dopouštějí
těžkých, zvlášť nebezpečných
trestných činů, aby byla zbavena zvlášť
nebezpečných recidivistů. Vůči
pachatelům tohoto druhu nelze projevovat shovívavost.
Nové trestní kodexy nezmění nic ani
na přísném postihu těch agentů
západních imperialistů, kteří
by se pokoušeli u nás o provedení úkolů
špionážního, teroristického a diverzantského
charakteru. Tito agenti budou vždy zneškodněni
a po zásluze přísně potrestáni.
Nelze také přehlížet, že dosud
u nás existují zbytky příslušníků
bývalých vykořisťovatelských
tříd, kteří se nevzdali svého
nepřátelského postoje k budovám nového
společenského řádu. Tyto živly
pozbyly sice už své hospodářské
základny a přímý jejich vliv byl zlomen.
To však neznamená, že není třeba
je důsledně odhalovat a zneškodňovat
všude tam, kde se pokusí nepřátelsky
ovlivňovat svoje okolí a trestnou činností
rušit výstavbu a upevňování socialistického
společenského řádu.
Přísně bude také i nadále postupováno
vůči těm jednotlivcům, kteří
soustavně odmítají podřídit
se zásadám socialistického soužití
a zatvrzele vzdorují přesvědčování
a výchově. Zejména budou přísně
postiženi ti pachatelé, kteří ohrožují
životy a zdraví našich pracujících.
Přísný postih všech těchto živlů
je v zájmu socialistické společnosti a v
plném souladu se zásadami socialistického
humanismu.
Na všechny tyto živly je třeba vztáhnout
slova, která byla uveřejněna v sovětském
tisku při příležitosti vydání
výnosů k zesílení boje proti zvlášť
nebezpečným trestným činům
a proti absentérům a parazitům, totiž:
"veřejnost nebude hrát úlohu soucitné
chůvy, která by do nekonečna jen napomínala
a domlouvala." Myslím, že je to vyjádřeno
správně. I když těchto živlů
je v naší společnosti málo, musíme
je tvrdě stíhat. Je to povinnost soudů, jejíž
splnění požaduje drtivá většina
našeho pracujícího lidu.
Naše socialistická společnost staví
si, soudružky a soudruzi, reálný úkol
kriminalitu nejen snižovat, ale úplně z naší
společnosti vykořenit, zcela ji zlikvidovat. Uskutečnit
tento politicky velmi důležitý úkol
je možno toliko v podmínkách socialistické
společnosti. Ve společenských řádech,
založených na vykořisťování
člověka člověkem, je uskutečnění
takového úkolu naprosto nemyslitelné. V třídní
antagonistické společnosti je kriminalita výsledkem
neřešitelných rozporů, které
mají svůj původ v samé skladbě
společnosti. Zločinnost v kapitalistické
společnosti vzrůstá a je zjevem, který
je organicky spjat s tímto společenským řádem.
Buržoazie pokouší se ovšem zastřít
třídní příčiny zločinnosti.
Buržoazní kriminalisté snaží se
šířit proto přesvědčení,
že zločin je věčnou kategorií,
že existoval, existuje a bude existovat v každé
lidské společnosti. Úsilí o likvidaci
kriminality prohlašují za pouhou utopií. U
nich je všechno utopie, tak jako v roce 1920 jim bylo utopií
všechno, o čem velký Lenin hovořil.
Socialistické společenské zřízení
skoncovalo s vykořisťováním člověka
člověkem. Odstranilo bídu a nezaměstnanost,
dalo každému členu společnosti možnost
živit se společensky prospěšnou prací
a dává možnost plného uplatnění
a harmonického rozvoje osobnosti. Socialistická
společnost zaručuje každému, kdo poctivě
pracuje, spravedlivý podíl na výsledcích
společné práce a na vymoženostech společenského
pokroku. Stále plnější měrou
jsou uspokojovány všechny materiální
a kulturní potřeby členů socialistické
společnosti. Nikdo není nucen se uchylovat k trestné
činnosti. V socialistické společnosti neexistují
tedy už žádné neodstranitelné a
ve skladbě společnosti tkvící příčiny
kriminality. Kriminalita, která po staletí byla
těžkou sociální chorobou lidstva, ztratila
v socialistické společnosti svoji živnou půdu.
V socialistické společnosti se likvidace kriminality
stala reálnou možností a byly vytvořeny
všechny předpoklady pro to, proměnit tuto možnost
ve skutečnost.
Soudružky a soudruzi, poukázal jsem již na to,
že předkládané návrhy nových
trestních kodexů zapojují do boje za odstranění
kriminality a za upevňování socialistické
zákonnosti v široké míře celou
veřejnost, zejména společenské organizace
pracujících.
I to je možné pouze v socialistické společnosti.
V buržoazním státě je takové
zapojení široké veřejnosti do boje s
kriminalitou nemyslitelné. Vždyť buržoazní
právo vyjadřuje vůli kapitalistů,
vůli nepatrné menšiny společnosti a
slouží právě jen této menšině
k ochraně jejích třídních zájmů
a k potlačování a vykořisťování
ohromné masy pracujících. Proti pracujícím
je ostří tohoto práva zaměřeno.
Není proto možno pomýšlet na dobrovolné
dodržování nebo dokonce na aktivní prosazování
tohoto práva masami pracujících. Buržoazie
v tomto směru je odkázána toliko na svůj
státní - potlačovatelský aparát.