Ministr financí ČR Ivo Svoboda: Děkuji za slovo. Nechci se vracet ke konstatačnímu materiálu, který vám mohu koneckonců předat v písemné formě, ale budu velmi stručný. Ministerstvo financí se v těchto dnech nezabývá uvažováním nad problémem, ale zabývá se řešením problému, takže doufám, že ve velmi krátké době budeme moci informovat veřejnost o způsobu, jakým - podotýkám, že pro letošní rok - tento problém budeme doufám schopni vyřešit.
Místopředsedkyně PSP Petra Buzková: Děkuji. Přeje si pan poslanec doplňující otázku? Není tomu tak. Udílím tedy slovo paní poslankyni Ludmile Müllerové, která byla vylosována jako jedenáctá, k položení interpelace na ministra financí Ivo Svobodu ve věci placení pojištění za vozidla dobrovolných hasičů.
Poslankyně Ludmila Müllerová: Vážený pane ministře, já jsem pečlivě sledovala vaši odpověď na interpelaci již v prvním případě, tzn. pana poslance Beneše, a s napětím jsem očekávala zdrcující závěr, který jste avizoval při hledání toho posledního nebo třetího nebo druhého listu, a byla jsem potěšena, že Ministerstvo financí hledá řešení, které je byť jednorázové, byť nesystematické, ale každopádně ho hledá. Pevně věřím, že bude nalezeno. Děkuji vám.
Místopředsedkyně PSP Petra Buzková: Děkuji. Myslím, že tím je vyřešena tato interpelace.
Udílím slovo panu poslanci Jaromíru Kohlíčkovi, který byl vylosován jako dvanáctý, k položení interpelace ve věci likvidace ozdravoven na ministra zdravotnictví Ivana Davida.
Poslanec Jaromír Kohlíček: Vážená paní předsedající, vážený zbytku vlády, milé kolegyně a vážení kolegové, dovolím si zeptat se velmi jednoduše pana ministra zdravotnictví na jednu ožehavou otázku. V době před deseti lety bylo na území Československa více než 30 zotavoven, na území tehdejší České republiky 22 zotavoven. V těchto zotavovnách děti, zejména z Podkrušnohoří, ale i z velkých aglomerací, mohly načerpat určité síly. Délka pobytu tenkrát byla pět neděl, tak jak to odpovídá požadavku každého pediatra, který tam děti vysílal.
V současné době se redukovala - v posledních několika letech - doba pobytu na tři neděle. Zotavovny, ačkoli mají daleko více dětí, se jedna po druhé hroutí, protože finančně nejsou schopny menší vytížení kapacity přežít a v současné době je zotavoven pouze 11.
Zotavovny vytvořily sdružení, snaží se dosáhnout změny tak, aby ve shodě s požadavkem pediatrů znovu doba pobytu v zotavovně byla pětinedělní. Chtěl bych se zeptat, pane ministře, kolik zotavoven nám ještě padne z těchto naprosto iracionálních důvodů a jestli vůbec nějaké zotavovny přežijí rok 2000. To je první otázka.
Druhá otázka je, bude-li možné se vrátit k té praxi, která tu byla, kterou všichni pediatři znají, to znamená k pětinedělnímu pobytu v zotavovně, dříve než zotavovny zmizí. Děkuji.
Místopředsedkyně PSP Petra Buzková: Děkuji. Předávám slovo ministru zdravotnictví Ivanu Davidovi.
Ministr zdravotnictví ČR Ivan David: Vážená paní předsedající, za zbytky vlády bych chtěl pozdravit zbytky poslanců, tak jak jsem byl osloven.
Tato problematika je dost komplexní, nechtěl bych ji zužovat pouze na otázku doporučené délky pobytu dětí v ozdravovnách, i když podle pana poslance je toto vlastně kruciálním momentem celého problému. Nakolik tomu tak je, je samozřejmě lehce sporné. Také je otázka, zda je možno hovořit za všechny pediatry, možná že někteří pediatři nesdílejí tento názor, možná že skutečně se většina z nich k tomuto názoru přiklání. Nemám stanoviska pediatrů k délce pobytu dětí v ozdravovnách zmapována tak, abych se k tomu mohl jednoznačně vyjádřit. To jen k té argumentaci, která zde zazněla.
Chtěl bych říci, že ozdravné pobyty mají na území České republiky dlouhou tradici již od konce minulého století, kdy zpočátku měly charakter takových akcí spíše podpůrných pro děti ze slabých sociálních vrstev, kdy byly organizovány různými organizacemi, jako bylo Dětské srdce, po vzniku České republiky tzv. zemskými komisemi péče o mládež, které měly své okresní pobočky. Pamatuji si ještě ze svého dětství, že tam jezdily zejména děti špatně vyživované, trpící tuberkulózou apod. Takových dětí naštěstí ubývá.
Podle § 34 odst. 3 zákona 48/97, o veřejném zdravotním pojištění, jsou tato zařízení definována tak, že poskytují péči dětem od 3 do 15 let zdravotně oslabeným vlivem nepříznivého životního prostředí a dětem se zdravotními problémy spojenými s nesprávným životním stylem a dětem v rekonvalescenci, jejichž zdravotní stav nevyžaduje specializovanou léčbu v dětské lázeňské nebo dětské odborné léčebně. Péče se poskytuje na návrh ošetřujícího lékaře potvrzený revizním lékařem zdravotní pojišťovny. Délka pobytu v ozdravovně zpravidla nepřesahuje 21 dní, delší pobyt je možný jen se souhlasem revizního lékaře.
K počtu ozdravoven bych chtěl říci, že v roce 1992 jich bylo 22, v roce 1996 jich bylo 17, o dva roky později již jen 16 a v současné době, pokud naše údaje jsou přesné, existuje na území České republiky 14 dětských ozdravoven, přičemž počet těchto míst v dětských ozdravovnách od roku 1992 poklesl z 2 500 na 903 míst.
Zřizovatelem dětských ozdravoven jsou nejčastěji okresní úřady - v osmi případech, ve čtyřech případech jsou to nestátní instituce, jiné právní subjekty, ve dvou případech jsou zřizovatelem obce. Ukončení činnosti zařízení je v kompetenci zřizovatele. Ministerstvo zdravotnictví nezřizuje v současné době žádnou dětskou ozdravovnu. Dětské ozdravovny jsou tedy financovány z prostředků veřejného zdravotního pojištění a měly by být podporovány dotacemi zřizovatele. S tím však ve většině případů nelze vážněji počítat. Víme, že zřizovatelé se této povinnosti zříkají. Je jistě otázka, jestli je vhodné, aby dětské ozdravovny, jejichž dosah přesahuje hranice okresu, byly zřizovány právě okresními úřady, nicméně tomu tak je, stav trvá.
Víme, že léčebné ústavy s celostátní působností v současné době bohužel jsou zřizovány okresními úřady a často převáděny na obce apod., což jistě není ideální. Musíme si uvědomit, že taková je v současné době realita a že by asi nebylo z organizačních a jiných důvodů snadné tuto situaci změnit.
Průměrné náklady na jedno dítě a den se počítají asi na 350 Kč. V současné době dochází k tomu, že jednotlivé ozdravovny jsou poměrně málo využívány. Uvádí se obložnost asi na 55 - 60 %, přičemž v průběhu roku kolísá a záleží na sezóně. Chtěl bych říci, že nejpodstatnější limitací počtu dětí, které přijíždějí do ozdravoven, zřejmě není doporučená délka pobytu či omezená délka pobytu s tím, že delší pobyt může schválit revizní lékař.
***