Ve smyslu § 89 odst. 1 zákona ČNR č.
35/1989 Sb., o jednacím řádu České
národní rady, v platném znění,
předkládám poslancům následující
interpelaci poslankyně Evy Fischerové na vládu
České republiky. Interpelace je přílohou
tohoto sněmovního tisku.
Příloha
Praze dne ........... 1994 |
vlády České republiky ve věci plnění
"Programového prohlášení vlády
České republiky" v oblastí sociální
politiky
pana Milana Uhdeho, PhDr.
předsedy Poslanecké sněmovny Parlamentu
České republiky
Vážení členové vlády,
jsou tomu více než dva roky, co vláda České
republiky předstoupila před tento parlament a v
době dá se říci revoluční
z hlediska perspektivy českého národa, předložila
své programové prohlášení. Bývá
dobrým zvykem po poločase bilancovat, zhodnotit
vykonané a to co zbývá uvést do souladu
s realitou.
Poslancům ČSSD se nepodařilo přesvědčit
vládu o nutnosti dialogu na výše zmíněné
téma.
Volím proto formu ve smyslu práva poslanců
a obracím se na vládu České republiky
s interpelací ve věci plnění "Programového
prohlášení vlády České
republiky" v oblasti sociální politiky.
Vláda ve svém proklamativním dokumentu vychází
z předpokladu, že především občan
sám je odpovědný za své sociální
postavení a jako základní sociální
prostor pro jednotlivce vymezuje rodinu a obec. Státu ponechává
odpovědnost za vytvoření podmínek
především právních, ekonomických
a organizačních.
V posledních dvou letech, stejně jako v době
současné, postrádám politiku rodiny,
která nechybí v žádném vyspělém
státě. Především v praxi chybí
také orientace státu na rodinu tvořenou staršími
občany, tzv. druhou generaci, která má svá
specifika. Nepřehlížejme legislativní
vakuum, jehož naplnění by v oblasti rodiny
odpovídalo současnému stavu naší
společnosti. V rozporu s "Programovým prohlášením
vlády České republiky" přetrvává
nerovnoprávné postavení ženy na trhu
práce. Rovněž v současné době
není známé žádné účinné
opatření, které by tuto prokazatelnou skutečnost
řešilo.
V oblasti sociální politiky připomenu jen,
že vláda si jako svůj hlavní úkol
vytýčila transformaci dosavadního systému
sociálního zabezpečení. Základním
problémem je nepochybně důchodové
a nemocenské pojištění a především
způsob financování této oblasti. Vláda
na straně č. 26 "Programového prohlášení"
uvádí, že:
"Financování se oddělí od
státního rozpočtu a změní se
na soustavu samostatných pojišťovacích
ústavů financovaných z příspěvků
zaměstnavatelů, zaměstnanců a samostatně
podnikajících osob, popřípadě
státu.". Vytvoření sociální
pojišťovny, jako veřejnoprávní
instituce, které z "Programového prohlášení
vlády České republiky" vyplývá,
jak se zdá, má v současné době
nejen podporu opozice, odborů a většiny našich
občanů, ale i některých stran vládní
koalice. Musím připomenout, že poslanci
ČSSD naplnění této vládou proklamované
koncepce soustavně prosazují již od počátku
volebního období. Nicméně zásady
vládního zákona o základním
důchodovém pojištění, předloženého
parlamentu, neobsahovaly vymezení způsobu financování,
organizace a správy důchodů. Na základě
připomínek poslanců opozice, organizací
důchodců a jasného požadavku oddělení
hospodaření s prostředky sociálního
pojištění, který byl obsažen v
petici ČMKOS, podepsané občany v počtu
650. tisíc za podpory 40. tisíc demonstrantů
jsou představitelé vlády vyzváni k
jasnému vyjádření. Pojistné
je stále určitý druh daně, je nedílnou
součástí státního rozpočtu,
se kterou se může zacházet stejně jako
s jinými daňovými příjmy. Přebytky
pojistného nejsou vyčleněny do rezervního
fondu pro vyplácení důchodů, naopak
jsou užívány dle uvážení
vlády na krytí výdajů státního
rozpočtu v daném roce. V roce 1993 bylo na důchodové
pojištění vybráno o 6. mld. Kč
více než bylo na důchodech vyplaceno. Na celém
systému sociálního zabezpečení
včetně nemocenského a politiky zaměstnanosti
je přeplatek z roku 1993 více než 15. mld.
Kč. V roce 1994 bude přeplatek ještě
vyšší. Taktickým převodem SVP k
důchodu od prosince tohoto roku se v přechodném
období transformace důchodového pojištění
výrazně odčerpá z prostředků
vybraných na pojistném a usnadní se krytí
závazků státního rozpočtu pro
rezorty jiné. Tento způsob nakládání
s pojistným je zcela jasně v rozporu s "Programovým
prohlášením vlády ČR". Příčiny
lze spatřovat v daňové politice, neschopnosti
postihnout stínovou ekonomiku a velmi pravděpodobně
v rozbujelé korupci. Svými přístupy
vláda zachovává starý systém
státního důchodového zajištění,
kdy výše důchodů závisí
jen na rozhodnutí vlády. Nelze pominout, že
reálné příjmy důchodců
se za poslední dva roky, t. j. za působení
této vlády, snížily o 4%. Postupně
se zhoršuje poměr průměrného
důchodu k průměrné mzdě. Valorizace
důchodů zohledňují pouze životní
náklady a jsou realizovány se zpožděním.
Skupiny občanů s průměrnými
a nižšími příjmy prakticky nemají
možnost využít systému dobrovolného
připojištění, protože zaměstnavatelé
jim ze zisku připlácet nebudou. V tomto bodě
nelze zvolený systém považovat za součást
sociální politiky, jsou-li danými možnostmi
určité skupiny občanů vyřazeny.
Navíc tito občané v produktivním období
svého života formou daní na státní
příspěvek pro jiné - lépe situované
- vlastně přispívali. Konečné
vymezení výplaty přídavků na
děti, rodičovského příspěvku
i příspěvku při narození dítěte
je ve vládním návrhu zákona o státní
sociální podpoře v pravomoci vlády,
což není v ideálním souladu s čl.
č. 32 Listiny základních práv a svobod.
Navíc zákon o státní sociální
podpoře nebyl dosud parlamentem schválen a MPSV
kritéria v něm navrhovaná již v současné
době uplatňuje v praxi.
Nosným kritériem těchto zákonné
úpravě předcházejících
kroků je "Životní minimum" (dále
ŽM). Kupní síla ŽM je v současné
době o 20-25% nižší než počátkem
roku 1990.
Hranice ani náplň ŽM není dosud aktualizovaná
a přesto se využívá jako kritérium
pro přiznání některých dávek
(SVP na dítě, apod.). Není cílem mé
interpelace zabývat se kapitolou o sociální
politice "Programového prohlášení
vlády" v plném rozsahu. Nicméně
mně dovolte položit několik otázek,
které považuji za zásadní pro vytvoření
uceleného názoru na otázku nejpodstatnější
- zda vláda hodlá či nehodlá své
závazky v oblasti sociální politiky plnit.
Obracím se proto na vládu České
republiky s následujícími dotazy.
1. Kdy bude vytvořen tým soustavně se
zabývající politikou v oblasti práv
žen, dětí a rodiny.
2. Kdy a v jakém znění byly či
budou předloženy zprávy o dodržování
mezinárodních úmluv v oblasti práv
žen a dětí.
3. Bude vláda iniciovat vznik státního
orgánu zaměřeného na problematiku
žen, dětí, mládeže a rodiny po
vzoru většiny vyspělých zemí.
4. Kdy vláda předloží návrh
zákona o rodině.
5. Kdy a jakým způsobem bude odděleno
financování všeobecného důchodového
a nemocenského pojištění od státního
rozpočtu.
6. Dokdy MPSV vyhoví požadavku parlamentních
výborů. aby konečná verze všech
základních sociálních zákonů
o důchodovém pojištění. státní
sociální podpoře a sociální
pomoci byla předložena parlamentu současně.
7. Kdy budou parlamentu předloženy výsledky
šetření v oblasti věcné náplně
životního minima a zda výše životního
minima ochrání občana před dlouhodobou
hmotnou nouzí.