Tento právní stav znemožní odmítat čs. měnu a vynucovat si placení v cizí měně, jak se dnes v některých případech děje. Takové jednání bude naopak trestně postižitelné podle § 144 odst. 2 trestního zákona, neboť nebude existovat žádná zákonná opora pro vynucování cizí měny za zboží a služby na území ČSFR. Tím není dotčena zvláštní úprava obsažená v § 732 obchodního zákoníku, která se vztahuje na závazkové vztahy v mezinárodním obchodu. Stejně tak bude i nadále možné bez hrozby trestní sankce cizí měnu přijímat resp. cizí měnou platit v občanskoprávních a obchodněprávních závazkových vztazích v těch případech, kdy se na tom obě smluvní strany dobrovolně dohodnou. To bude praktické v těch případech, kdy zahraniční osoba nabízí placení v cizí měně a její odmítání a trvání na zaplacení v čs. měně by nebylo v ekonomickém zájmu prodávajícího ani v devizovém zájmu ČSFR, a dále v případech, kdy čs. osoby poskytují služby zahraničním osobám (např. právní pomoc, ubytování apod.). Obecně však i v těchto případech platí, že za zboží a služby poskytované podnikatelem na území ČSFR musí mít možnost kdokoli zaplatit v čs. měně.
Tato změna právního stavu se dotkne i prodeje zboží a služeb za cizí měnu a. s. Tuzex. V této souvislosti bude třeba vypořádat nároky občanů z odběrních poukazů PZO Tuzex a zůstatků účtů v nich vedených.
10. Novelizace devizového zákona se dále využívá ke zpřesnění nebo dílčí úpravě těch ustanovení, kde se taková úprava na základě roční zkušenosti s aplikací zákona ukázala potřebnou. Odůvodnění těchto změn je podrobně uvedeno ve zvláštní části důvodové zprávy.
Veškeré navrhované úpravy mají přispět k větší průhlednosti zákona a tím k posílení právní jistoty všech subjektů devizově právních vztahů v ČSFR.
Zvláštní část
K bodům 1 a 2 (§ 2 písm. e/ a f/)
Rozšiřuje se definice devizových hodnot o vkladové listy znějící na cizí měnu. V zájmu upřesnění pojmu "obchod s devizovými hodnotami" se definice obchodu s devizovými hodnotami dává do souladu s úpravou obsaženou v trestním zákoně (§ 118a). Dále se vypouští z demonstrativního výčtu slovo "půjčka", která pro obchod s devizovými hodnotami není typická. Obchodováním s devizovými hodnotami např. nejsou případy, kdy devizový tuzemec splácí půjčku přijatou v cizí měně od jiného devizového tuzemce z vlastních devizových prostředků, a věřiteli tato transakce nepřináší zisk.
K bodu 3 (§ 3)
V rámci novely se reaguje na novou zákonnou úpravu vzniku a činnosti bank na území ČSFR podle zákona č. 21/1992 Sb., o bankách. S ohledem na potřebu sjednotit terminologii se navrhuje používat pro banku, která obchoduje s devizovými hodnotami nebo provádí platební styk se zahraničím, název "devizová banka". Funkce devizové banky se pojmově rozšiřuje i na pobočky zahraničních bank působících na území ČSFR v souladu s cizovaným zákonem, avšak zachovává se pro tyto pobočky zahraničních bank statut devizového cizozemce, neboť jde o organizační složky zahraničních bank majících sídlo v zahraničí.
K bodu 4 (§ 5)
Princip vnitřní směnitelnosti Kčs se vztahuje na všechny čs. právnické osoby a rozšiřuje se na všechny tuzemské podnikatelské subjekty tak, jak je definuje obchodní zákoník v § 2 odst. 2. Zůstatky na devizových účtech, které vznikly podle dosavadní právní úpravy, zůstanou i nadále těmto novým kategoriím osob zahrnutým do systému vnitřní směnitelnosti zachovány až do jejich vyčerpání. Devizové účty osob, kteří nejsou podnikateli, nejsou tímto opatřením dotčeny.
K bodu 5 (§ 6 odst. 2 písm. b/)
Rozšiřuje se okruh subjektů v působnosti ministerstev financí republik o náboženské společnosti v souladu se zákonem č. 308/1991 Sb.
K bodu 6 (§ 7 odst. 2 písm. a/)
Dosud uvedený odkaz v závorce se týká pouze devizových prostředků, nikoli devizových hodnot, které jsou pojmově podstatně širší. Nový text proto stanoví, že devizový tuzemec bude moci obchodovat jen s těmi devizovými hodnotami, které podléhají nabídkové povinnosti, ale devizová banka je odmítla nakoupit.
K bodu 7 (§ 7 odst. 4)
V návaznosti na liberalizaci podnikání devizových cizozemců v ČSFR se zákaz obchodovat s devizovými hodnotami bude vztahovat na všechny devizové cizozemce.
K bodu 8 (§ 7 odst. 5)
Ustanovení se dává do souladu se zákonem o bankách. Novela devizového zákona neupravuje povolování směnárenské činnosti, které je upraveno živnostenským zákonem. S ohledem na potřebu stanovit jednotné podmínky pro posuzování žádostí o koncesi k této činnosti, jakož i podmínky jejího provozování, zmocňuje se SBČS učinit tak opatřením publikovaným ve Sbírce zákonů se zachováním působnosti živnostenského zákona.
K bodu 9 (§ 8 odst. 1)
Upřesňuje se zásada, aby nejčastěji používaný způsob placení t. j. formou bezhotovostního platebního styku, bylo uskutečňováno kvalifikovaně a bez poruch devizovými bankami.
K bodům 11 - 12 (§ 9 odst. 1 a 2)
Pro zabezpečení spolehlivého chodu systému inkas ze zahraničí a plateb do zahraničí je nezbytné stanovit ohlašovací povinnost u právnických osob a její rozsah přímo v zákoně. V prováděcím předpise se vytvoří prostor pro úlevu z této povinnosti stanovením částky, která nepodléhá ohlašovací povinnosti vůbec. Rovněž se ustanovení písm. c/ dává do souladu s novým zněním § 34.
K bodu 13 (§ 11 odst. 6)
Navržená úprava umožní vydat devizové povolení pro použití devizových prostředků k přesně stanovenému účelu, tedy se stanovením určitých podmínek. Právnická osoba je pak zproštěna nabídkové povinnosti jen splní-li podmínky stanovené v devizovém povolení.
K bodům 14 a 16 (§ 12 odst. 2 a § 13 odst. 2 a 3)
V zájmu přesného vymezení okamžiku plnění nabídkové povinnosti, resp. okamžiku rozhodného pro stanovení kursu používaného při plnění nabídkové povinnosti se navrhuje podrobná úprava tak, jak je fakticky používána v praxi čs. bank. Přitom tato praxe vychází z pravidel mezinárodního platebního styku. Obdobně je tomu i v případě provádění úhrad do zahraničí. Navrhovaná úprava posiluje právní jistotu všech zúčastněných subjektů, a to i za cenu poměrně podrobné formulace v zákoně s ohledem na podrobnou úpravu stanovenou v zákoně se nejeví účelná další úprava v prováděcím předpise. Další postup devizových bank bude stanoven opatřením SBČS.
K bodu 15 (§ 13 odst. 1)
Vložením slova "jiného" se text odstavce 1 zpřesňuje, protože devizový zákon je rovněž obecně závazným předpisem. Navrhovaná úprava reaguje na potřebu zabránit spekulativním obchodům s cennými papíry se splatností kratší než jeden rok (např. pokladniční poukázky), s cílem chránit platební bilanci státu před nenadálými výkyvy, a to až do doby zavedení úplné směnitelnosti čs. měny.
K bodu 17 (§§ 13a, 13b a 13c).
Navrhovaná úprava reaguje na dnes ztěží řešitelné problémy při placení peněžního závazku vůči devizovému cizozemci v praxi. V zájmu pružného řešení těchto situací se výjimečně umožňuje i placení v hotovosti. Přitom zásada bezhotovostního platebního styku zůstává zachována.
Přímo ze zákona se stanoví povinnost devizového peněžního ústavu prodat devizovému tuzemci - právnické osobě cizí měnu v hotovosti na zahraniční pracovní cestu jí vyslané fyzické osoby. Doposud byla tato povinnost upravena v prováděcí vyhlášce k devizovému zákonu; vzhledem k závažnosti problematiky i v zájmu její ucelené úpravy se proto přesouvá přímo do zákona.
Nově zákon rovněž stanoví povinnost čs. banky provést úhradu v devizových prostředcích do zahraničí i ve prospěch devizového tuzemce. Tím se umožňuje přímo ze zákona hradit např. výdaje spojené s činností čs. zastupitelských úřadů a obchodních zastoupení v zahraničí, např. ČSTK, Čs. rozhlasu, Čs. televize apod. Další odůvodněné případy souvisejí se zajištěním obrany a bezpečnosti čs. státu. Rovněž se umožňuje cestovním kancelářím nakupovat devizové prostředky k úhradě služeb, které musejí být v zahraničí zaplaceny v hotovosti (např. parkovné, dálniční poplatky, vstupné apod.). Udělením devizového povolení budou kryty některé nepředvídané nezbytné platby, jejichž bližší výčet nelze ani přibližně stanovit (např. poskytování stipendií placených čs. organizacemi studentům a stážistům do zahraničí).
Rovněž se stanoví, že čs. emitent akcii nebo dluhopisů znějících na cizí měnu bude moci získat na výplatu výnosů devizové prostředky. Předpokládá se, takové emise budou výjimečné, a to pouze na povolení podle připravovaného zákona o cenných papírech (dnes zákon o dluhopisech).
K bodu 18 (§ 14)
Z hlediska zamezení úniku kapitálu do zahraničí se navrhuje zpřesnit i dosavadní způsob regulace nabývání zahraničních cenných papírů a zahraničních nemovitostí devizovými tuzemci. Platné znění zákona podmiňuje devizovým povolením nabývání zahraničních cenných papírů devizovými tuzemci výslovně pouze v případě nákupu cenných papírů zakládajících majetkovou účast na podnikání v zahraničí (akcie). V současnosti se však jeví nanejvýš potřebné regulovat i nabývání zahraničních cenných papírů jiného druhu (např. obligace) devizovými tuzemci. Nákup zahraničních cenných papírů a nemovitostí v zahraničí má charakter kapitálové transakce a svými dopady se v podstatě jedná o určitou formu ukládání devizových prostředků v zahraničí, které je vázáno na devizové povolení.
Stávající právní úprava neřešila ani otázku přijetí úvěru od devizového cizozemce v čs. měně. Bude-li na základě smlouvy takto přijatý úvěr v československé měně splácen v cizí měně, dochází rovněž k dopadům do platební bilance čs. státu. Je proto účelné i úvěry přijímané v čs. měně vázat na udělení devizového povolení.
K bodu 19 (§ 15 odst. 1)
Obdobně jako v bodu 11 se toto ustanovení dává do souladu s novým zněním § 34.
K bodu 20 (§ 15 odst. 2)
Změnu si vyžádala úprava § 9, na jehož odstavec 2 odkazoval § 15. Ministerstva financí republik ve výzvě fyzickým osobám stanoví okruh devizových hodnot, které mají být ohlášeny do devizové evidence a období, za něž se má hlášení provést. Formu výzvy zvolí ministerstvo financí republik v závislosti na konkrétních potřebách a účelu hlášení - tj. buď výzvy individuální nebo hromadné.
K bodu 21 (§ 16)
V souvislosti se značným rozšířením možností krátkodobých a dlouhodobých pracovních činností devizových tuzemců vykonávaných v zahraničí (zejména v příhraničních oblastech s každodenním návratem devizových tuzemců do ČSFR) se upravuje lhůta pro splnění transferové povinnosti těchto osob.
K bodu 22 a 25 (§ 17 odst. 4 a 6, § 22 odst. 2)
Zpřesňuje se znění zákona tak, aby se devizové prostředky uložené na devizových účtech nepoužívaly v rozporu s devizovým zákonem. Zákon nevylučuje použití devizových prostředků pouze k obchodování s devizovými hodnotami, ale i v případě jiného nakládání s nimi (nákup zahraničních cenných papírů a zahraničních nemovitostí).
K bodu 23 (§ 20)
Zohledňují se případy, kdy devizový cizozemec si přeje složit devizové prostředky na devizový účet vedený v čs. bance. Dále se umožňuje vydat devizové povolení ve výjimečných případech pro nákup devizových prostředků v hotovosti. Vzhledem k tomu, že bude rozhodováno o devizovém povolení pro fyzickou osobu, bude příslušné vždy ministerstvo financí republiky.
K bodu 24 (§ 22 odst. 1)
Z hlediska prevence "praní špinavých peněz" je nezbytné do novely devizového zákona zakotvit odkaz na zvláštní předpis, který umožňuje odmítnout žádost klienta o zřízení devizového účtu se zachováním anonymity.
K bodu 26 (§ 23)
Pro tento případ platí obdobné důvody, které jsou uvedeny k bodu 18. Navíc devizový zákon dosud neomezoval placení devizových tuzemců - fyzických osob devizovým cizozemcům v čs. měně. Jeví se však nezbytné zákonem regulovat nákup nemovitostí v zahraničí a zahraničních cenných papírů a přijímání úvěrů od devizového cizozemce, a to i pokud se devizový tuzemec - fyzická osoba může jinak zavázat k plnění v čs. měně; v souladu s dohodami o ochraně investic mohou devizoví cizozemci takto získané korunové prostředky volně transferovat v cizí měně do zahraničí, což ve svém důsledku má negativní vliv na čs. platební bilanci a prakticky se tak v současné době jedná o nekontrolovatelný a neevidovaný odliv kapitálu do zahraničí.
Dále se umožňuje převzít závazek vůči devizovému cizozemci, k jehož splnění lze použít devizové prostředky, na které se nevztahují nabídková a soustřeďovací povinnost např. protihodnota tzv. volná hranice, která v současné době činí protihodnotu 5 000 Kčs,- Kčs.
K bodům 27 - 28 (§ 24 a 25)
Možnost udělení devizového povolení k bezúplatnému převodu tuzemské nemovitosti na devizového cizozemce se vypouští z 24, protože nabývání tuzemských nemovitostí devizovými cizozemci je dostatečně upraveno v § 25.
Úprava zakotvená v § 25, pokud jde o nabývání tuzemských nemovitostí devizovými cizozemci, dosud reaguje zejména na skutečnost, že na základě platných právních předpisů se poměrně rozšířila možnost přístupu devizových cizozemců k tuzemským nemovitostem, např. v rámci malé i velké privatizace, restituce apod. Praxe naopak ukázala, že v současné době je převod tuzemských nemovitostí nemožný v těch nejužších osobních a rodinných vztazích (např. podle dosud platné úpravy nemohou manželé, z nichž jeden je devizovým cizozemcem, získat nemovitost do bezpodílového spoluvlastnictví anebo rodiče nemohou za svého života převést svoji tuzemskou nemovitost na své děti, které mají trvalý pobyt v zahraničí, a to ani ve výjimečných a odůvodněných případech.) Ustanovení dále nově umožňuje devizovým cizozemcům, kteří v současné době vlastní nemovitost v tuzemsku, aby ji mohli vyměnit za jinou tuzemskou nemovitost stejné hodnoty, anebo na pozemku, který již je ve vlastnictví devizových cizozemců, vystavit stavbu, která by se rovněž stala vlastnictvím devizového cizozemce - vlastníka pozemku. Rovněž se umožňuje nabýt devizovému cizozemci do vlastnictví další část nemovitosti, na níž již má určitý podíl v rámci podílového spoluvlastnictví, k čemuž má občanským zákoníkem zajištěno předkupní právo.
U podniků se zahraniční majetkovou účastí bude i nadále platit, že v případě jejich likvidace je nutné převést nemovitost, kterou tento podnik vlastnil, pouze na devizového tuzemce; nemovitosti na zahraničního majitele firmy, který je devizovým cizozemcem, nepřecházejí.
Dosavadní úprava rovněž neumožňuje cizím státům, aby v souvislosti se zahájením nebo rozšířením své diplomatické mise v ČSFR mohly pro tuto činnost získat potřebné budovy. Přitom tyto státy takovou možnost čs. diplomatickým misím ve své zemi dávají ze strany ČSFR není v těchto případech zatím garantována vzájemnost. (Informaci o vzájemnosti může v těchto případech poskytnout federální ministerstvo zahraničních věcí).
K bodu 29 (§ 28)
V zájmu ucelenosti se doplňuje, že i vkladní knížky znějící na cizí měnu mohou devizoví tuzemci vyvážet bez devizového povolení jen tehdy, pokud si jejich předchozí dovoz nechají potvrdit celnicí. V opačném případě potřebují devizoví tuzemci k vývozu vkladní knížky znějící na cizí měnu devizové povolení.
K bodu 30 (§ 29 odst. 3)
V zájmu úpravy vývozu devizových prostředků v hotovosti (valut) se navrhuje umožnit SBČS regulovat tento vývoz způsobem obvyklým v zemích Evropského společenství.
K bodu 31 (§ 31 odst. 3 písm. b/)
Vývoz platných mincí je upraven v ustanovení o vývozu a dovozu čs. měny. Předmětem úpravy devizového zákona jsou pouze mince zlaté (devizová hodnota); úprava sleduje další uvolnění podmínek pro převod dědictví do zahraničí.
K bodu 32 (§ 34)
Proti dosavadní úpravě se za majetkovou účast v zahraničí bude považovat jakákoli účast bez ohledu na to zda se jedná o podnikání či jinou účast, která má majetkový dopad pro devizového tuzemce. V zájmu jednoznačnosti a jednotnosti výkladu se doplňuje definice majetkové účasti v zahraničí a vylučuje se dvojí povolovací řízení.
K bodu 33 (§ 35 odst. 1)
Odstraňuje se neodůvodněné zvýhodnění devizových cizozemců při zřizování cizozemských účtů vedených v cizí měně. Tyto účty by se měly, stejně jako u devizových tuzemců, otevírat pouze ve měně dohodnuté s devizovou bankou.
Obdobně jako v § 22 odst. 1 se zakotvuje opatření proti "praní špinavých peněz".
K bodu 34 (§ 35 odst. 2)
Pojem cizozemský účet se rozšiřuje i na nové vkladové formy používané čs. bankami, které mají obdobnou povahu jako účet.
K bodu 35 (§ 36 odst. 3)
Úprava je odůvodněna tím, že k převodům dědictví a výživného do zahraničí není obecně nutné devizové povolení (§ 31 a 32). Toto povolení nebude proto vyžadováno ani v případech, kdy dědictví nebo výživné v korunových prostředcích bylo podle dispozice devizového cizozemce uloženo na cizozemský účet vedený v Kčs. Zmocnění pro prováděcí předpis se zavádí v zájmu umožnění některých převodů, na nichž je obecný zájem nebo, které již dříve byly upraveny v jiných právních předpisech, dnes již zrušených (např. převod mezd zahraničních pracovníků ve společnostech se zahraniční majetkovou účastí, dříve upravený v zákoně o podniku se zahraniční majetkovou účastí).
K bodu 36 (§ 38)
V oblasti devizové kontroly dochází k vypuštění pojmu devizová škoda jako nezbytného předpokladu pro uložení pokuty. V praxi často dochází k porušování devizových předpisů, popř. devizových povolení udělených na jejich základě, aniž se přitom dá, zejména v podmínkách vnitřní směnitelnosti čs. měny, vyčíslit devizová škoda. Tyto případy pak zůstávají dosud přes svoji nebezpečnost nepotrestány. S ohledem na stoupající množství případů nerespektování devizových předpisů, jakož i závažnost tohoto jednání, je navrhováno zvýšení horní hranice pokuty až do výše 1 mil. Kčs.
K bodu 37 (§ 41)
Umožňuje se úschova čs. měny na hraničních přechodech při dovozu v případě, že dovážející osoba tuto čs. měnu nezatajila a předložila ji celním orgánům.
K bodům 38 - 41 (§ 43, 44 a 45)
Posiluje se autorita devizové kontroly tím, že umožňuje orgánům devizové kontroly ukládat sankční postihy i v případech neposkytnutí potřebné součinnosti kontrolovaným subjektem.
K bodu 42 (§ 46a)
Opětovně se zavádí možnost projednat devizový přestupek zkrácenou formou v blokovém řízení. Ukládání blokových pokut bude přicházet v úvahu pouze u devizových přestupků, pokud s blokovým řízením osoby, které se jich dopustily, souhlasí. V případě jejich nesouhlasu s tímto řízením projednají příslušné orgány devizový přestupek nezkrácenou formou. Výše pokuty je omezena částkou 5.000,- Kčs.
K bodu 43 - 44 (§ 48)
Odstavec 2 původního znění § 48 se vypouští jako nadbytečný, protože jde o lhůtu obecně stanovenou již v zákonu o správním řízení, na který § 48 odst. 1 odkazuje.
K bodu 45 (§ 49)
V zájmu zajištění lepší součinnosti mezi orgány federace a republik budou prováděcí předpisy k devizovému zákonu vydávat FMF a SBČS v dohodě s MF republik.
K bodu 46 (§ 51 odst. 2)
S ohledem na rozšíření systému vnitřní směnitelnosti na podnikatele - fyzické osoby nezapsané do obchodního rejstříku se stanoví, že zůstatky na stávajících devizových účtech budou ponechány a režim jejich použití bude shodný s režimem devizových účtů obecně.
K bodu 47 (§ 49a § 49b)
V návaznosti na navrhované zrušení institutu prodeje zboží a poskytování služeb za cizí měnu na území ČSFR odpadne právní základ pro tuto formu prodeje mimo jiné i v a. s. Tuzex za odběrní poukazy, které již od 1. ledna 1991 nejsou dále emitovány. V této souvislosti je potřebné zákonné zmocnění pro řešení otázky nároků z odběrních poukazů již vydaných a z zůstatků účtů vedených v odběrních poukazech formou odpovídající původu odběrních poukazů. Právní stav, který nastane po zrušení shora řečeného institutu nebude bránit devizovému tuzemci přijmout v některých případech plnění v cizí měně, pokud mu bude dobrovolně nabídnuto. Z tohoto důvodu je nezbytné stanovit pravidla pro podchycení přijatých devizových prostředků v evidenci podnikatelů s cílem zajistit splnění nabídkové povinnosti a možnosti její kontroly.
V Praze dne 10. března 1992
Předseda vlády ČSFR:
Čalfa v. r.
Ministr financí ČSFR:
Klaus v. r.