Ústavně právní výbor ČNR,
výbor ČNR pro územní správu
a národnosti a výbor ČNR pro ochranu životního
prostředí a urbanismus projednaly na svých
schůzích v červnu až srpnu 1991 vládní
návrh zákona ČNR o státní správě
ochrany ovzduší a doporučují České
národní radě, aby vládní návrh
zákona schválila v tomto znění:
Česká národní rada se usnesla na tomto
zákoně:
Státní správu ochrany ovzduší
vykonávají
a) ministerstvo životního prostředí
České republiky,
b) Česká inspekce životního prostředí
[Zákon ČNR č.
282/1991 Sb., o České inspekci životního
prostředí a její působnosti v ochraně
lesa],
c) okresní úřady,
d) orgány obce.
Ministerstvo životního prostředí České
republiky (dále jen "ministerstvo")
a) provádí vrchní státní dozor
na úseku ochrany ovzduší,
b) zaujímá stanoviska k záměrům,
které mohou výrazně ovlivnit čistotu
ovzduší, zejména k prognózám
rozvoje jednotlivých oborů a odvětví,
c) vyhlašuje prostřednictvím pověřené
organizace vznik a ukončení smogové situace
[§ 16 zákona č. 309/1991 Sb., o ochraně
ovzduší před znečišťujícími
látkami (zákon o ovzduší)] a pro
vybrané zdroje znečišťování
i regulační opatření,
d) zabezpečuje v rámci své působnosti
výzkum, sleduje technický rozvoj v rámci
ochrany ovzduší a podporuje rozšiřování
technologií omezujících znečišťování
ovzduší,
e) plní další úkoly jako ústřední
orgán státní správy ochrany ovzduší,
f) kontroluje dodržování imisních a
depozičních limitů [§ 14 odst. 5
zákona č. 309/1991 Sb.]; kontrolními
úkony může pověřit organizace
ve své působnosti,
g) zpřístupňuje informace veřejnosti
v rozsahu podle § 13 zákona o ovzduší,
h) vydává souhlasy obsahující podmínky
ochrany ovzduší podle § 11 odst. 1 písm.
b) až d) a písm. h) zákona o ovzduší,
s výjimkou případů přepravy
materiálů a výrobků,
i) při výkonu své činnosti spolupracuje
s ministerstvem zdravotnictví České republiky
a s dalšími ústředními orgány
státní správy.
(1) Česká inspekce životního prostředí
(dále jen "inspekce") dozírá na
dodržování ustanovení právních
předpisů a rozhodnutí týkajících
se ochrany ovzduší jako složky životního
prostředí právnickými a fyzickými
osobami. Přitom kontroluje zejména
a) dodržování emisních limitů
u velkých a středních zdrojů znečišťování,
a to včetně kontroly tmavosti kouře [§
5 odst. 1 zákona č. 309/1991 Sb.],
b) dodržování povinností provozovateli
velkých a středních zdrojů znečišťování
[§ 3 písm. a) a b) zákona č. 309/1991
Sb.],
c) vedení provozní evidence u zdrojů znečišťování
a její údaje [§
7 odst. 1 písm. d) zákona č. 309/1991 Sb.],
d) dodržování varovných a regulačních
opatření vyhlášených pro velké
a střední zdroje znečišťování
za smogové situace [§ 16 zákona č.
309/1991 Sb.],
e) dodržování regulačních řádů
pro provoz zdrojů znečišťování
[§ 7 odst. 4 písm. g) zákona č. 309/1991
Sb.].
(2) Inspekce dále
a) vydává souhlasy obsahující podmínky
ochrany ovzduší podle § 11 odst. 1 písm.
a), e) až 9), písm. h), pokud jde o přepravu
materiálů a výrobků a podle písm.
i) zákona o ovzduší,
b) rozhoduje o výši poplatků za znečišťování
ovzduší u velkých zdrojů znečišťování
podle části druhé tohoto zákona,
c) schvaluje návrhy a změny opatření
pro případy havárií pro velké
zdroje znečišťování [§
7 odst. 2 zákona č. 309/1991 Sb.],
d) schvaluje užívání nových technologií,
výrobků a zařízení sloužících
k ochraně ovzduší včetně technických
podmínek provozu a návrhů provozních
předpisů výrobce,
e) ukládá provozovatelům velkých a
středních zdrojů znečišťování,
kteří neplní povinnosti při ochraně
ovzduší, opatření ke zjednání
nápravy včetně zastavení nebo omezení
provozu zdroje znečišťování [§
6 zákona č. 309/1991 Sb.],
f) ukládá provozovatelům velkých a
středních zdrojů znečišťování,
výrobcům a dovozcům mobilních zdrojů
pokuty za porušení stanovených povinností
[§ 3 písm. a), b) a d) a § 18 odst. 1 až
6 zákona č. 309/1991 Sb.], pokud je neukládá
orgán obce podle § 5 odst. 2 písm. f) tohoto
zákona; pokutu uloží na základě
vlastního zjištění nebo na základě
oznámení okresního úřadu podle
§ 4 odst. 1 písm. d) tohoto zákona,
g) stanoví rozhodnutím emisní limity pro
stávající velké a střední
zdroje znečišťování a dobu, během
které musí být dosažena hodnota emisního
limitu stanoveného pro nové zdroje znečišťování
[§ 14 odst. 3 zákona č. 309/1991 Sb.],
h) uděluje oprávnění právnickým
a fyzickým osobám k provádění
autorizovaného měření emisí
a imisí a kontroluje správnost jejich výsledků.
(3) Inspekce při výkonu své činnosti
a) spolupracuje s místně příslušnými
orgány státní správy a samosprávy
a s Českým hydrometeorologickým ústavem,
b) je oprávněna vyžadovat informace od dalších
orgánů státní správy ochrany
ovzduší, orgánů hygienické služby
a Českého hydrometeorologického ústavu
a informace jim též poskytovat,
c) zpřístupňuje informace veřejnosti
v rozsahu podle § 13 zákona o ovzduší.
(1) Okresní úřad
a) je dotčeným orgánem v územním
a stavebním řízení [§
126 zákona č. 50/1976 Sb., o územním
plánování a stavebním řádu
(stavební zákon)] z hlediska ochrany ovzduší,
pokud není stavebním úřadem,
b) zpracovává koncepce ochrany ovzduší
s přihlédnutím ke složení fondu
paliv ve své územní působnosti,
c) navrhuje ministerstvu, po dohodě s dotčenými
orgány obcí v oblastech mimořádně
zatížených znečišťováním
ovzduší, rozsah území, v němž
bude provozován smogový varovný a regulační
systém,
d) vyhlašuje v dohodě s dotčenými orgány
obcí za smogové situace varovná a regulační
opatření k omezení emisí ze zdrojů
znečišťování, pokud nebyla vyhlášena
orgány obce, a kontroluje jejich dodržování;
zjistí-li porušení povinností, informuje
o tom inspekci a orgány obce,
e) vykonává dozor nad obecními úřady,
jak zabezpečují ochranu ovzduší ve své
působnosti,
f) zpřístupňuje informace veřejnosti
v rozsahu podle § 13 zákona o ovzduší,
g) rozhoduje o poplatcích za střední zdroje
znečišťování podle části
druhé tohoto zákona.
(2) V hlavním městě Praze vykonává
působnost okresního úřadu podle tohoto
zákona Magistrátní úřad hlavního
města Prahy.
(1) Obec je dotčeným orgánem v územním
a stavebním řízení [§
126 zákona č. 50/1976 Sb., o územním
plánování a stavebním řádu
(stavební zákon)] z hlediska ochrany ovzduší,
pokud není pověřena funkcí stavebního
úřadu.
(2) Orgány obce
a) mohou stanovit obecně závaznou vyhláškou
městské zóny s omezením provozu zdrojů
znečišťování,
b) vyhlašují za smogové situace varovná
a regulační opatření k omezení
emisí ze zdrojů znečišťování,
nejde-li o vybrané zdroje znečišťování
podle § 2 písm. c) tohoto zákona a kontrolují
jejich dodržování,
c) kontrolují dodržování povinností
provozovateli malých zdrojů znečišťování
[§ 3 písm. c) a §
12 odst. 1 a 3 zákona č. 309/1991 Sb.],
d) kontrolují vypouštění tmavého
kouře,
e) jsou oprávněny nařídit provozovatelům
mobilních zdrojů znečišťování
podrobit se kontrole množství vypouštěných
znečišťujících látek [§
9 odst. 2 zákona č. 309/1991 Sb.],
f) ukládají pokuty provozovatelům zdrojů
znečišťování, kteří
nesplní opatření orgánu ochrany ovzduší
vyplývající ze smogového regulačního
systému [§ 18 odst. 5 zákona č. 309/1991
Sb.]; a provozovatelům velkých a středních
zdrojů znečišťování za překročení
emisního limitu pro tmavost kouře [§ 18
odst. 1 a 3 zákona č. 309/1991 Sb.],
g) zpřístupňují informace veřejnosti
v rozsahu podle § 13 zákona o ovzduší,
h) rozhodují o poplatcích za malé zdroje
znečišťování [§ 3 písm.
c) zákona č. 309/1991 Sb.] podle části
druhé tohoto zákona.
(1) Poplatky za znečišťování ovzduší
platí právnické a fyzické osoby provozující
velké, střední a malé zdroje znečišťování
(dále jen "provozovatelé").
(2) O výši poplatku provozovatelů velkých
zdrojů znečišťování rozhoduje
a poplatek vybírá inspekce.
(3) O výši poplatku provozovatelů středních
zdrojů znečišťování rozhoduje
a poplatek vybírá okresní úřad.
(4) O výši poplatku provozovatelů malých
zdrojů znečišťování rozhodují
a poplatek vybírají orgány obce. Tyto poplatky
jsou příjmem rozpočtu obce a musí
být účelově vázány k
ochraně životního prostředí obce.
(1) Roční výše poplatku pro jeden velký
nebo střední zdroj znečišťování
se stanoví pro všechny druhy produkovaných
zpoplatněných škodlivin způsobem uvedeným
v příloze.
(2) Roční výše poplatku pro jeden malý
zdroj znečišťování se stanoví
pevnou částkou do výše 10 000 Kčs
úměrně k velikosti zdroje znečišťování
a škodlivosti produkovaného znečištění.
(3) Z částky vypočtené podle odstavce
1 se provozovateli vyměří poplatek v upravené
výši
30% v roce 1992 a 1993
60% v roce 1994 a 1995
80% v roce 1996
100% od roku 1997 včetně.
(1) Provozovatel je povinen samostatně vypočítat
poplatek pro každý zpoplatněný zdroj
znečišťování a oznámit tento
výpočet do 15. února kalendářního
roku příslušnému orgánu ochrany
ovzduší včetně údajů nutných
pro stanovení výše poplatku podle skutečností
uplynulého roku.
(2) Příslušný orgán ochrany ovzduší
prověří údaje uvedené v oznámení
a vydá rozhodnutí. Rozhodnutí obsahuje výši
poplatku, včetně podmínek případného
odkladu platby části poplatku ve smyslu odst. 5.
(3) Provozovatel je povinen zaplatit poplatek podle vlastního
výpočtu zálohově ve splátkách
vždy do 25 dnů po uplynutí termínu splátky.
Zaplacené zálohy splátek se zúčtují
se splátkami odpovídajícími rozhodnutí
o uložení poplatku do 15 dnů od nabytí
právní moci rozhodnutí.
(4) Poplatky za zdroj znečišťování
se platí
a) od výše 1 mil. Kčs ročně v
měsíčních splátkách,
b) do výše 1 mil. Kčs ročně ve
čtvrtletních splátkách,
c) do výše 10 tis. Kčs ročně
v pololetních splátkách.
(5) Pokud provozovatel prokazatelně zahájil u zdroje
znečišťování práce na snížení
emisí zpoplatněných škodlivin, odkládá
se mu placení poplatku ve výši 40% po dobu
realizace opatření. Dokončí-li provozovatel
tyto práce v souladu se stanovenými podmínkami
ve smyslu odst. 2, rozhodne orgán ochrany ovzduší
o prominutí povinnosti poplatek doplatit. Při nedodržení
podmínek odkladu rozhodne orgán ochrany ovzduší
o povinnosti poplatek doplatit a stanoví k tomu příslušnou
lhůtu.
(1) Ministerstvo zabezpečuje prostřednictvím
pověřené organizace informování
veřejnosti o kvalitě ovzduší zejména
v pravidelných relacích federálních
a republikových sdělovacích prostředků.
(2) Při zhoršení stavu ovzduší
nebo při možnosti vzniku smogové situace v
případech, které stanoví zvláštní
předpisy [§ 15 zákona č. 309/1991
Sb.], informují obdobným
způsobem veřejnost o vyhlašování
a odvolávání varovných a regulačních
opatření orgány ovzduší příslušné
k jejich vyhlašování podle § 2, 3 a 4
tohoto zákona.
(3) Obce a okresní úřady informují
vhodným a v místě obvyklým způsobem
o vyhlášení a odvolání smogových
varovných a regulačních opatření
v ostatních případech.
O odvolání proti rozhodnutí inspekce rozhoduje
ministerstvo.
(1) Inspektoři a pověření pracovníci
ostatních orgánů státní správy
ochrany ovzduší jsou oprávněni při
výkonu své činnosti
a) v nezbytně nutném rozsahu vstupovat, popřípadě
vjíždět na cizí pozemky nebo vstupovat
do cizích objektů užívaných pro
podnikatelskou činnost nebo provozování jiné
hospodářské činnosti, pokud k tomu
není třeba povolení podle zvláštních
předpisů [Např.
zákon č. 169/1949 Sb., o vojenských újezdech,
zákon č. 102/1971 Sb., o ochraně státního
tajemství.]. Za škodu přitom způsobenou
odpovídá stát; této odpovědnosti
se nemůže zprostit,
b) požadovat potřebné doklady, údaje
a písemná nebo ústní vysvětlení
týkající se předmětu kontroly.
(2) Inspektoři a pověření pracovníci
ostatních orgánů státní správy
ochrany ovzduší jsou povinni
a) zachovávat mlčenlivost o skutečnostech,
o kterých se dověděli v souvislosti s výkonem
své činnosti, zejména dbát, aby se
tato tajemství nedostala do nepovolaných rukou,
b) před vstupem do cizích objektů informovat
provozovatele.
Ministerstvo upravuje vyhláškou
a) rozšíření seznamu kategorizace zdrojů
znečišťování, znečišťujících
látek a jejich limity a zpřísnění
limitů znečišťování ovzduší,
b) vymezení oblastí vyžadujících
zvláštní ochranu ovzduší a zvláštní
opatření k omezení znečišťování
ovzduší,
c) způsob zjišťování množství
emisí a technické prostředky pro měření
emisí,
d) požadavky na vedení provozní evidence velkých
a středních zdrojů znečišťování
a rozsah dalších údajů, které
jsou provozovatelé zdrojů znečišťování
povinni poskytovat orgánu ochrany ovzduší,
e) požadavky na kvalitu, způsob dodávky a prodej
paliv,
f) zásady vytváření provozu smogových
regulačních systémů včetně
stanovení zvláštních imisních
limitů a výběru zdrojů znečišťování
podle § 2 písm. c) tohoto zákona,
g) kvalifikační požadavky na pracovníky
obsluhující velké a střední
zdroje znečišťování a kvalifikační
požadavky pro pracovníky provádějící
kontrolu velkých, středních a malých
zdrojů znečišťování,
h) ověřování odborné způsobilosti
při podávání odborných posudků.
Ministerstvo zdravotnictví České republiky
upraví vyhláškou v dohodě s ministerstvem
životního prostředí České
republiky postupy orgánů ochrany ovzduší
a orgánů hygienické služby při
péči o zdraví obyvatel za smogové
situace.
Správní řízení zahájené
před účinností tohoto zákona
dokončí orgán ochrany ovzduší,
který toto řízení zahájil jako
příslušný podle předchozích
předpisů.
Tento zákon nabývá účinnosti
dnem vyhlášení.
JUDr. Jiří NOVÁK v.r. | Marek BENDA v.r. |
předseda ústavně právního | zpravodaj ústavně právního |
výboru ČNR | výboru ČNR |
JUDr. Antonín HRAZDÍRA v.r. | Tadeusz WANTULA v.r. |
předseda výboru ČNR pro | zmocněný poslanec výboru |
územní správu a národnosti | ČNR pro územní správu |
a národnosti | |
Ing. Leopold ZUBEK v.r. | Ing. Petr KRAUS v.r. |
předseda výboru ČNR pro | zpravodaj výboru ČNR pro |
ochranu životního prostředí | ochranu životního prostředí |
a urbanismus | a urbanismus |
Příloha k zákonu ČNR č. .../1991 Sb.,
o státní správě ochrany ovzduší
a poplatcích za jeho znečišťování
Hlavní zpoplatněné znečišťující
látky:
Tuhé emise
Oxid siřičitý
Oxidy dusíku
Oxid uhelnatý
Uhlovodíky - vyjma zvlášť vyjmenovaných
mezi ostatními zpoplatněnými znečištěnými
látkami ve třídách I. - III.
a) I. třída:
azbest | ||
berylium | Be | |
kadmium | Cd | |
rtuť | Hg | |
thalium | Tl |
benzen
benzo(a)pyren
bifenyl a jeho chlorderiváty
2-naftylamin
vynilchlorid
b) II. třída:
arsen | As | |
antimon | Sb | |
cín | Sn | |
chrom | Cr | |
kobalt | Co | |
mangan | Mn | |
měď | Cu | |
nikl | Ni | |
olovo | Pb | |
selen | Se | |
tellur | Te | |
vanad | V | |
zinek | Zn | |
brom | Br | |
fluor | F | |
chlor | ||
fosgen | ||
fosfan | ||
sulfan |
sirouhlík
alifatické aldehydy
anilin benzylchlorid
1,2 - dibromethan
1,2 - dichlorethan
1,1 - a 1,2 dichlorethylen
ethylenoxid
epichlorhydrin
fenol
fenylhydrazín
kyselina akrylová a její estery
kyselina - methylakrylová a její estery
merkaptany
methanová kyselina (mravenčí)
nitrosloučeniny
nitrosodimethylamin
pyridin
trichlormethan
tetrachlorethan
tetrachlorethylen
thioetery
toluidiny
c) III. třída
amoniak
anorganické sloučeniny chloru vyjádřené
jako Cl
aceton
akrylonitril
alkeny (olefiny)
alkylalkoholy
alifatické a aromatické ethery
benzaldehyd
1,3-butadien
2-butanon
dichlormethan
1,4-dichlorbenzen
1,1-dichlorethan
dichlormethan
estery kyseliny benzoové
ethylbenzen
ethylglykol a jeho deriváty
fluorchlorované uhlovodíky (freony)
furfural
hydrazin
4-hydoxy-4-ethyl-2-pentanon
chlorbenzen
chlorbuta-1,3-dien (chloropren)
chlorethan
kyselina ethanová (octová) a její estery
N-methylpyrrolidon
naftalen a jeho methylderiváty
oxiran (ethylenoxid)
2-propylbenzen
propylenoxid
styren
toulen
trichloethylen
xylen
Sazby poplatků
Sazby poplatků pro znečišťující
látky produkované velkými a středními
zdroji znečišťování se stanoví
takto:
1. Hlavní zpoplatněné znečišťující
látky:
Tuhé emise | 3 000 |
Oxid siřičitý | 1 000 |
Oxidy dusíku | 800 |
Oxid uhelnatý | 600 |
Uhlovodíky | 2 000 |
2. Ostatní zpoplatněné znečišťující
látky:
Třída I. | 20 000 |
Třída II. | 10 000 |
Třída III. | 1 000 |
3. U hořících nebo zapařených
částí uhelných dolů a lomů
nebo skládek a výsypek je sazba poplatku 200,- Kčs
za 1 m2 hořící plochy zapařeného
objemu.
Způsob výpočtu poplatků
1. Základní poplatek za jednotlivou zpoplatněnou
znečišťující látku produkovanou
velkým nebo středním zdrojem znečišťování
se stanoví součinem zjištěného
množství vypuštěné znečišťující
látky podle skutečností uplynulého
roku a výše sazby podle části B této
přílohy.
2. K základnímu poplatku se připočte
přirážka ve výši 50% v případě,
kdy zdroj znečištění nedodržuje
emisní limit (§ 5 odst. 4 zákona o ovzduší).
3. Součet poplatků za jednotlivé zpoplatněné
znečišťující látky tvoří
poplatek za velký nebo střední zdroj znečišťování.
Takto stanovená výše poplatků se upraví
podle § 7 odst. 3.
4. Poplatek u hořících nebo zapařených
částí uhelných dolů a lomů
nebo skládek a výsypek se vypočte součinem
sazby a výměry plochy v m2 které
se stanoví z váženého průměru
výsledků měření prováděných
během roku. Platí se pouze základní
poplatek podle bodu 1.
5. Výše poplatku pro jednotlivou zpoplatněnou
znečišťující látku se zaokrouhluje
na celé 100,- Kčs.