Ministr zdravotnictví České republiky Martin
Bojar odpověděl poslanci Eduardu Vackovi na jeho
interpelaci dopisem ze dne 19. července 1991.
Podle § 89 zákona ČNR č. 35/1989 Sb.,
o jednacím řádu České národní
rady, předkládám České národní
radě 2. část odpovědi ministra zdravotnictví
České republiky Martina Bojara na interpelaci poslance
Eduarda Vacka, která zní:
"Vážený pane poslanče, ve Vaší
naléhavé interpelaci na vládu České
republiky ve věci postoje zdravotníků k potřebám
obviněných a odsouzených jsou uvedeny tři
případy, při kterých si dle textu
"neochota poskytnout rychlou zdravotní a lékařskou
pomoc" vyžádala v posledních měsících
tři lidské životy.
Z hlediska zdravotníků ale situace vypadá
trochu jinak.
1. Karel Vlastimil, nar. 25. 9. 1955 (obviněný)
11. 3. 1991 v časných ranních hodinách
převezen na ambulanci l. interní kliniky Fakultní
nemocnice v Hradci Králové, v somnolentním
stavu pro údajnou otravu léky (Tisercin 20 tbl.),
které požil údajně v sebevražedném
úmyslu. Proveden výplach žaludku a diagnostikován
podkožní emfysem.
Proto předán ve 4.45 h na chirurgickou ambulanci
kliniky a zde podrobně klinicky a rentgenologicky vyšetřen
(byly vyloučeny traumatické změny na skeletu
hrudníku). Doporučen okamžitý převoz
do vězeňské nemocnice v Praze, postup byl
konzultován i s lékařem majícím
operační službu.
Pacient i vězeňská eskorta byli informováni,
člen eskorty ještě z chirurgické ambulance
telefonicky hovořil s věznicí v Hradci Králové
a ujistil lékaře na ambulanci, že okamžitý
převoz pacienta s eskortou do Prahy je zajištěn.
Fakt, že k převozu do Prahy nedošlo a že
byl pacient převezen zpět do věznice v Hradci
Králové, nemohli zdravotníci ovlivnit.
Pacient za několik hodin ve věznici zemřel,
sekční nález Ústavu soudního
lékařství LF UK v Hradci Králové
byl předán Okresní prokuratuře v Hradci
Králové jako součást vyšetřovacího
spisu.
Pacient byl odvezen z chirurgické ambulance v dobrém
klinickém stavu, bez známek respirační
insuficience, bez klidové dušnosti, bez jakýchkoliv
známek urgentního ohrožení.
2. Holub Bartoloměj, nar. 26. 4. 1947 (obviněný)
Dle telefonického sdělení ředitele
nemocnice v Ostrově nad Ohří MUDr. Kaplana
(písemné zhodnocení pošle v pondělí
22. 7. 1991, kdy se vrátí z dovolené MUDr.
Jíleček, který 28. 5. 1991 sloužil pohotovostní
službu).
V pohotovostní knize je 28. 5. 1991 Bartoloměj Holub
uveden pod pořadovým číslem 1 v 17.15
h s poznámkou "vyloučit 410 (akutní
infarkt myokardu) - ad interna (převoz na interní
odd.)", pak uvedeno dalších 9 ošetření,
mezi nimi i utopené dítě, které na
ambulanci přivezli jeho rodiče vlastním vozem.
Dítě bylo, bohužel bezúspěšně,
resuscitováno. V 18.07 h druhé volání
- Bartoloměj Holub - stav se zhoršil, sanita vyjela
okamžitě, na interní ambulanci příjezd
v 18.15 h, bez známek života. Okamžitě
resuscitován prim. MUDr. Petrášovou a MUDr.
Karáskovou, provedena kardioverze elektrickým výbojem,
po 30 min. resuscitace bez úspěchu ukončena,
tedy v 18.45 h.
Pacient byl v ošetření na oddělení
tuberkulózy a respiračních nemocí
(MUDr. Hošek) pro aktivní tuberkulózu, původní
nealarmující oprese na hrudi se akutně zhoršily,
proto bylo voláno podruhé a v tomto akutním
případě tedy sanita vyjela okamžitě.
Soudní pitva (MUDr. Čechová, Plzeň)
prokázala uzávěr levé věnčité
tepny prokrváceným sklerotickým plátem
(dle telefonického sdělení).
Pro ilustraci situace v Ostrově nad Ohří
je třeba uvést následující
skutečnosti: nemocnice má 410 lůžek,
pohotovostní službu slouží jeden lékař,
k dispozici jsou dvě sanity (jedna vyhrazena pro eventuální
převozy krve z Karlových Varů).
Ve věznici je celkem 8 lékařů, kteří
si ale odmítají sloužit pohotovostní
služby. Věznice má také svou sanitu,
ale ředitel věznice odmítá povolit
převozy vězňů touto sanitou do nemocnice
v Ostrově, kde jsou k dispozici žurnální
lékaři všech oddělení, kde je
tedy možný okamžitý zásah i v případě
momentální nepřítomnosti pohotovostního
lékaře, který může být
na výjezdu se sanitou.
Zatížení civilního zdravotnického
zařízení požadavky z věznice
je naprosto neúměrné, např. 28. 5.
1991 bylo z věznice voláno celkem 18 krát,
4 krát byl nutný výjezd sanitou do věznice.
Při takových požadavcích věznice
není zajištěna plynulá pohotovost pro
civilní občany.
3. Smit Roman, nar. 3. 11. 1967 (odsouzený)
Dle telefonického sdělení ředitele
nemocnice v Jičíně MUDr. Lubomíra
Voltra (písemné stanovisko pošle ještě
dnes, tj. 18. 7. 1991):
Roman Smit byl v nemocnici v Jičíně ošetřen
celkem 3 krát, z toho 1 krát byl dva dny hospitalizován
a 2 krát byl ošetřen pouze ambulantně,
naposledy 24. 4. 1991. Ve všech případech se
jednalo o intoxikaci léky v suicidálním úmyslu,
pacient nespolupracoval, byl agresívní, dle vyjádření
psychiatra se u něj jednalo o polymorfní psychopatii.
Při posledním ambulantním ošetření
24. 4. 1991 byla situace stejná, jednalo se o intoxikaci
neznámým lékem (velké množství
tablet). Byl proveden pokus o intubaci s neúspěchem
vykašlával kanylu, aplikována jedna ampule
Anexatu, byl odsát žaludeční obsah.
Pacient byl schopen převozu, byl tedy převezen do
spádové vězeňské nemocnice
v Praze (dle záznamu na interní ambulanci nemocnice
v Jičíně).
O skutečnosti, že u dotyčného došlo
k úmrtí, nebyl ředitel nemocnice v Jičíně
informován, takže nemůže posoudit, zda
v úmrtí došlo po posledním ošetření
Romana Smita v nemocnici v Jičíně.
Ředitel nemocnice v Jičíně MUDr. Voltr
dále uvedl, že spolupráce s věznicí
je velmi špatná, tamní lékaři
odmítají sloužit pohotovosti, věznice
zneužívá jak civilní pohotovost, tak
i rychlou záchrannou službu, potrestaní ošetření
stejně odmítnou, jsou agresívní, o
spolupráci se vůbec nedá hovořit,
většinou se jedná o intoxikaci v suicidálním
úmyslu.
Vážený pane poslanče, ve své
interpelaci se zmiňujete o tom, že uvedenými
případy se v současné době
zabývá prokuratura, konečné osvětlení
těchto případů přinese tedy
až výsledek tohoto šetření.
Věřím, že se mi podařilo přiblížit
Vám dostatečně problematiku spolupráce
zdravotníků s jednotlivými útvary
nápravně výchovných ústavů.
Jedná se o problematiku velmi závažnou, v současné
době se již zabýváme možnostmi
jejího konečného uspokojivého řešení.
S pozdravem
V Praze dne 19. července 1991 | Martin Bojar, v.r." |