Ministr vnitra České republiky Tomáš
Sokol odpověděl poslankyni Gertě Mazalové
na její interpelaci dopisem ze dne 18. července
1991.
Podle § 89 zákona ČNR č. 35/1989 Sb.,
o jednacím řádu České národní
rady, předkládám České národní
radě odpověď ministra vnitra České
republiky Tomáše Sokola na interpelaci poslankyně
Gerty Mazalové, která zní:
"Vážená paní poslankyně,
dne 27. 6. 1991 jsem obdržel Vaši interpelaci ze dne
21. 6. 1991, v níž uvádíte, že
pracovníci správní služby okresních
(městských) správ Veřejné bezpečnosti
Jihomoravského a Severomoravského kraje odmítají,
na základě pokynu HV VB ČR, provádět
v občanských průkazech zápisy a opravy
národnosti české na národnost moravskou
a slezskou.
Po prošetření věci a ověření
dalších potřebných skutečností
Vám sděluji, že v daném případě
se nejednalo o pokyn HV VB ČR, ale jen o informaci k uvedenému
problému se stanoviskem Odboru l. - policejní správy
MV ČR.
Dále sděluji, že správní orgány
útvarů Policie České republiky vycházejí
ve své činnosti z právní úpravy
provedené zákony a prováděcími
předpisy vydanými na základě čl.
27 Ústavního zákona o československé
federaci, podle něhož v oblasti vnitřního
pořádku a bezpečnosti patří
do působnosti ČSFR také právní
úprava občanských průkazů,
tedy zákon č. 75/1957 Sb., o občanských
průkazech a vyhláška FMV č. 119/1984
Sb., kterou se provádí zákon o občanských
průkazech, ve znění vyhlášky
č. 178/1988 Sb. a vyhlášky č. 125/1991
Sb.
Tyto orgány vycházejí rovněž
z nařízení ministra vnitra ČSSR č.
8/1985, podle něhož se národnost občana
zapisuje do rubriky "národnost" na základě
ústního prohlášení občana.
K jednotnému vyplňování této
rubriky byla v roce 1979 federálním ministerstvem
vnitra vydána metodická pomůcka obsahující
seznam evropských národností, v jehož
výčtu však moravská národnost
uvedená není. Tato pomůcka však nemá
charakter interního právního předpisu,
je pro policisty zařazené ve správní
službě Policie České republiky jen určitým
vodítkem s informací o národnostech podle
Ústavu pro etnografii a folkloristiku ČSAV, které
fakticky existují, které jsou mezinárodně
uznávané a které svými základními
znaky naplňují běžně platná
pravidla ve vztahu k národům.
Z tohoto důvodu lze konstatovat, že správní
orgán vycházeje z citovaného nařízení,
může bez použití metodické pomůcky
do občanského průkazu zapsat (popř.
provést změnu) takovou národnost, o které
občan ústně prohlásí bez jakékoliv
argumentace, že ji má. Může však
nastat situace, že v občanských průkazech
budou zapisovány skutečně neexistující
národnosti a nelze vyloučit případy,
že občan prohlásí, že žádnou
národnost nemá. Přes možnost vzniku
takové paradoxní situace je však nutno uvést,
že zápis národnosti takové do občanského
průkazu nezakládá žádná
práva ani povinnosti a z tohoto důvodu se dnes jeví
jako nadbytečný. Proto se v návrzích
nových vzorů občanských průkazů
předložených k připomínkovému
řízení federálním ministerstvem
vnitra, s obdobným zápisem nepočítá.
V současné době žádný
platný obecně závazný právní
předpis nedefinuje pojem národnost. Ústavní
zákon č. 144/1968 Sb., o postavení národností
v ČSSR byl zrušen ústavním zákonem
č. 23/1991 Sb., kterým se uvozuje Listina základních
práv a svobod.
Na základě zjištěného stavu a
s přihlédnutím k dalším skutečnostem
bude Policejním ředitelstvím ČR vydán
pokyn k zabezpečení jednotného postupu správních
orgánů Policie České republiky, podle
něhož bude uloženo, aby do občanských
průkazů byla zapisována národnost,
o které občan ústně prohlásí,
že ji má, a to bez ohledu na uvedenou metodickou pomůcku
vydanou federálním ministerstvem vnitra.
S úctou
V Praze dne 18. července 1991 | Tomáš Sokol, v.r." |