Ministr kultury České republiky Milan Uhde odpověděl
na interpelaci skupiny poslanců Daniely Kolářové,
Miroslava Čapka, Hedy Čechové, Jiřího
Hájka, Josefa Kašuby, Jiřího Macháčka,
Gerty Mazalové, Vladimíra Mišíka, Eduarda
Vacka a Vladislava Vaňáka dopisem ze dne 8. července
1991.
Podle § 89 zákona ČNR č. 35/1989 Sb.,
o jednacím řádu České národní
rady, předkládám České národní
radě odpověď ministra kultury České
republiky Milana Uhdeho na interpelaci skupiny poslanců
Daniely Kolářové, Miroslava Čapka,
Hedy Čechové, Jiřího Hájka,
Josefa Kašuby, Jiřího Macháčka,
Gert Mazalové, Vladimíra Mišíka, Eduarda
Vacka a Vladislava Vaňáka, která zní:
"Vážení poslanci České národní
rady, přijal jsem Vaši interpelaci ze dne 20. června
1991. Problémy, na které upozorňujete považuji
za velmi závažné. Ujišťuji Vás,
že ministerstvo kultury České republiky vyvíjí
maximální snahu řešit problematické
otázky, zejména v souvislosti s nedovoleným
vývozem kulturních statků, že však
opakovaně naráží na nevyjasněné
kompetenční problémy a nezájem legislativních
orgánů o pomoc při řešení
tohoto stavu. K jednotlivým dotazům uvádím:
1. Podle zákona o státní památkové
péči nyní neexistuje možnost, jak požadovat
na vlastníkovi, aby zpřístupnil kulturní
památky, s výjimkou vědeckých a badatelských
účelů (§ 19 zák. č. 20/1987
Sb.). Ve smyslu úst. zákona č. 23/1991 Sb.
byly tyto požadavky omezováním vlastnického
práva, které uvedený ústavní
zákon připouští pouze za konkrétně
stanovených podmínek. Proto lze dnes na vlastníky
působit pouze morálně, neboť ministerstvo
kultury ČR nemá k dispozici ani potřebné
ekonomické stimuly, aby mohlo zvýhodnit ty vlastníky,
kteří zpřístupní veřejnosti
významné kulturní hodnoty. Ministerstvo kultury
ČR prosazuje řešení tohoto problému
v rámci zásad nového památkového
zákona.
2. Aby bylo zabráněno neoprávněným
dispozicím s majetkem kulturní povahy, který
je vracen dle zákona č. 87/1991 Sb. původním
majitelům, prohlašuje ministerstvo kultury ČR
tyto věci za kulturní památky ve smyslu §
3 zákona č. 20/1987 Sb. Jakmile jsou uvedené
předměty prohlášeny za kulturní
památku, vztahuje se na ně režim zákona
č. 20/1987 Sb., tj. zejména zákaz trvalého
vývozu z území ČSFR.
Pro ostatní předměty kulturního dědictví,
tzn. zejména pro předměty muzejní
a galerijní hodnoty a pro ostatní chráněné
předměty platí režim upravený
zákonem č. 54/1959 Sb. o muzeích a galeriích
a vyhl. č. 239/1959 ú.l. o vývozu předmětů
muzejní hodnoty (zákonem č. 20/1987 Sb. byla
zrušena platnost citované vyhlášky pro
oblast kulturních památek).
3. Dle zákona č. 20/1987 Sb. a prováděcí
vyhlášky k tomuto zákonu č. 66/1988
Sb. platí zákaz trvalého vývozu kulturních
památek z území ČSFR. Ministerstvo
kultury ČR ve správním řízení
vydává rozhodnutí o povolení či
nepovolení vývozu kulturní památky
a na předepsaný formulář osvědčuje
žadateli tuto skutečnost.
4. Předkupní právo státu při
prodeji se podle § 13 zákona č. 20/1987 Sb.
uplatňuje v úrovni okresních úřadů.
Nedodržení této povinnosti může
být sankcionováno podle § 39 odst. 2. písm.
h/ cit. zákona. Konkrétní uplatnění
předkupního práva k jednotlivým věcem
záleží ovšem na výši finančních
prostředků, které má okresní
úřad nebo státní odborná instituce
k dispozici, aby mohly nabídnuté předměty
vykoupit. Vzhledem k dnešní rozpočtové
situaci, která se zřejmě v oblasti kultury
nezlepší ani přes četné intervence
ministerstva kultury ČR, nelze toto právo státu
nijak výrazně uplatnit.
Otázka vývozu starožitností je v jednotlivých
evropských zemích legislativně upravena.
Vývoz starožitností není volný.
Právní úprava, kterou se snažíme
prosadit v připravovaných zásadách
nového památkového zákona, počítá
s povolovacím řízením, jehož
smyslem bude odlišit ty starožitné předměty,
které se svou hodnotou řadí k národnímu
kulturnímu bohatství, od těch, které
mohou být předmětem obchodní činnosti.
Je přirozené, že u prvé skupiny bude
stanoven jasný právní režim odpovídající
jejich umělecko-historické hodnotě včetně
případného zákazu vývozu. Takto
vymezený právní postup odpovídá
evropské situaci druhé poloviny 20. století.
Přes všechny stávající obtíže
nelze hovořit o druhé vlně vývozu
památek a srovnávat ji s organizovanými odvozy
uměleckých děl z Čech za třicetileté
války, předmětem těchto odvozů
se staly především tzv. Rudolfínské
sbírky, jejichž majitel byl v té době
již řadu let mrtev. S pozdravem
V Praze dne 8. července 1991 | Milan Uhde, v.r." |