(1) Pokutu až do výše 200.000 Kčs uloží
inspekce oprávněné organizaci, pověřené
organizaci a chovateli, který
a) poruší povinnost stanovenou tímto zákonem
a obecně závaznými právními
předpisy vydanými na jeho základě,
b) ztěžuje nebo maří výkon kontroly
nad šlechtěním a plemenitbou hospodářských
zvířat nebo ověření výsledků
testování hospodářských zvířat
anebo zkoušek výkonnosti koní.
(2) Pokutu až do výše 400.000 Kčs uloží
inspekce oprávněné organizaci, pověřené
organizaci a chovateli, který poruší povinnost
a) vyplývající pro něj ze zvláštních
opatření,
b) za níž mu byla uložena pokuta podle odstavce
1 opětovně.
(3) Při stanovení výše pokuty se přihlédne
zejména k závažnosti způsobu, době
trvání a následkům protiprávního
jednání.
(4) Pokutu lze oprávněné organizaci, pověřené
organizaci a chovateli uložit do jednoho roku ode dne, kdy
inspekce zjistila porušení povinnosti, nejdéle
však do tří let ode dne, kdy k porušení
povinnosti došlo.
(5) Pokuta je splatná do 30 dnů ode dne, kdy rozhodnutí
o jejím uložení nabylo právní
moci.
(6) Výnos pokut uložených podle tohoto zákona
je příjmem státního rozpočtu
České republiky.
(1) Pokutu až do výše 3.000 Kčs může
uložit inspekce ostatní osobě, která
se dopustí přestupku tím, že
a) poruší povinnost stanovenou tímto zákonem
a obecně závaznými právními
předpisy vydanými na jeho základě,
b) ztěžuje nebo maří výkon kontroly
nad šlechtěním a plemenitbou hospodářských
zvířat nebo ověření výsledků
testování hospodářských zvířat
anebo zkoušek výkonnosti koní.
(2) Pokutu až do výše 5.000 Kčs může
uložit inspekce ostatní osobě, která
se dopustí přestupku tím, že opětovně
poruší povinnost za níž jí byla
uložena pokuta podle odstavce 1.
Pracovníci inspekce mohou za méně závažné
přestupky na úseku šlechtění
a plemenitby hospodářských zvířat,
které zjistili při plnění svých
úkolů, ukládat a vybírat pokuty v
blokovém řízení [§
84 zákona č. 200/1990 Sb., o přestupcích].
Není-li v tomto zákoně stanoveno jinak, platí
o přestupcích a jejich projednávání
obecné předpisy [Zákon
č. 200/1990 Sb., o přestupcích, a zákon
č. 71/1967 Sb., o správním řízení
(správní řád)].
(1) Inspekce může k zabezpečení šlechtění
a plemenitby hospodářských zvířat
ukládat oprávněným organizacím,
pověřeným organizacím chovatelům
a ostatním osobám zvláštní opatření.
(2) Jako zvláštní opatření lze
a) uložit kastraci, odporažení, nebo zákaz
prodeje užitkového zvířete, spermií,
samičích buněk a embryí, sportovních
koní, zákaz líhnutí a zákaz
prodeje násadových vajec a mláďat drůbeže,
b) navrhnout výběrové (uznávací)
komisi zrušení šlechtitelského chovu a
oprávněné organizaci zrušení
rozmnožovacího chovu.
(3) Odvolání proti rozhodnutí o uložení
zvláštního opatření podle odstavce
2 nemá odkladný účinek.
Výjimky z tohoto zákona pro vědeckovýzkumnou
činnost ve šlechtění a plemenitbě
hospodářských zvířat povoluje
ministerstvo.
Ministerstvo vydá vyhlášku k provedení
ustanovení § 5, § 8, § 10, § 12, §
14, § 15, § 16 a § 19.
Zrušují se
1. zákon České národní rady
č. 86/1972 Sb., o plemenitbě hospodářských
zvířat,
2. vyhláška ministerstva zemědělství
a výživy ČSR č. 78/1974 Sb., kterou
se provádějí některá ustanovení
zákona o plemenitbě hospodářských
zvířat.
Tento zákon nabývá účinnosti
dnem .........
Příloha k zákonu č. .....
ČSN 46 6113 Kontrola užitkovosti skotu
ČSN 46 6107 Zkoušky dojitelnosti skotu
ČSN 46 6164 Kontrola užitkovosti a dědičnosti
užitkových vlastností prasat
ČSN 46 6213 Kontrola užitkovosti ovcí
ČSN 46 6233 Kontrola užitkovosti koz
ČSN 46 6404 Kontrola užitkovosti drůbeže
ČSN 46 6114 Kontrola dědičnosti mléčné
užitkovosti
ČSN 46 6115 Kontrola dědičnosti dojitelnosti
skotu
ČSN 46 6214 Kontrola dědičnosti ovcí
ČSN 46 6110 Plemenný skot
ČSN 46 6111 Chovný a užitkový skot
ČSN 46 6150 Plemenná prasata
ČSN 46 6155 Chovná a užitková prasata
ČSN 46 6310 Plemenní koně
ČSN 46 6210 Plemenné ovce
ČSN 46 6215 Chovné a užitkové ovce
ČSN 46 6230 Plemenné kozy
ČSN 46 6410 Chovná drůbež. Kuřata,
slepice, kohouti
ČSN 46 6440 Chovná hydina. Morky
ČSN 46 6510 Chovná drůbež. Husy
ČSN 46 6540 Chovná drůbež. Kachny
A. Obecná část
Současné ekonomické změny naší
společnosti a předpokládaný rozvoj
samostatnosti a iniciativy podniků, služeb, zájmových
svazů a jednotlivců a očekávané
privatizační záměry vlády vyžadují,
aby v oblasti zemědělství došlo ke změnám,
které by tyto směry vývoje podpořily.
Dosaženou úroveň zemědělské
výroby a zejména užitkovost hospodářských
zvířat je žádoucí v brzké
době zvýšit na úroveň zemědělsky
vyspělých států světa s cílem
zlepšovat zejména ekonomickou efektivnost surovin
a potravin živočišného původu,
jejich jakost a zdravotní nezávadnost. K dosažení
těchto záměrů je třeba více
než dosud využívat v chovu hospodářských
zvířat progresivní poznatky světové
i domácí vědy a výzkumu především
v jejich výživě a šlechtitelské
práci. Šlechtitelská činnost je důležitým
intenzifikačním faktorem neinvestičního
charakteru, kterým lze dosáhnout trvalé zlepšení
geneticky zakódovaných užitkových vlastností
hospodářských zvířat. Dosažená
úroveň živočišné výroby
a její koncentrace umožňuje aplikovat rychle
a účinně progresivní formy genetiky
velkých populací. Populační genetika
je spolu s prověřováním plemeníků
podle úrovně jejich potomstva, kontrolou užitkovosti
a kontrolou dědičnosti základní činnosti
v plemenitbě hospodářských zvířat.
Vývoj šlechtitelské činnosti v chovu
hospodářských zvířat
Šlechtění hospodářských
zvířat je úzce spojeno s vývojem celé
lidské společnosti. V dlouhém historickém
vývoji vznikají první základy šlechtění
jednotlivých druhů hospodářských
zvířat. Intenzita tohoto procesu je dána
kulturou jednotlivých národů. V 18. století
vzniká v Evropě základ novodobého
chovatelství a plemenitby hospodářských
zvířat. V roce 1791 je založena plemenná
kniha pro chov anglického plnokrevníka a později
i pro ostatní chovy hospodářských
zvířat.
Hlavním kritériem pro zápis do plemenných
knih byly doložené rodokmeny předků.
Dalším významným krokem v zušlechťování
hospodářských zvířat, zejména
skotu a prasat, byl vznik kontroly užitkovosti v Dánsku
v druhé polovině minulého století.
Kontrola užitkovosti v Evropě se rozšiřovala
postupně do Německa, Švýcarska i Rakouska-Uherska.
Na území Rakouska-Uherska byl vydán v roce
1894 zákon, který mimo zvelebování
zemědělství a zřízení
polní policie, určoval také zvelebovací
program v chovech hospodářských zvířat
a svými cíli příznivě ovlivňoval
vývoj v příštích třiceti
letech.
Významným ustanovením tohoto zákona
bylo, že ukládal okresním institucím
stanovit pro jednotlivé obce počet plemeníků,
jmenovat výběrové komise pro licentování
plemeníků a stanovit rajonizaci jednotlivých
plemen. Na území Čech a Moravy udržovali
vyspělí chovatelé hospodářsky
užitečné styky s dánskými chovateli,
s jejich pomocí se rozšířily v letech
1901 - 1905 metody kontroly užitkovosti především
na velkostatky. V té době vznikají u nás
také první zájmové chovatelské
spolky, zejména na Kroměřížsku,
Uhersko-Hradišťsku, Opavsku, na Hané a na šlechtických
statcích v jižních a východních
Čechách. Činnost těchto spolků
se mimo rozšíření kontroly užitkovosti
mezi ostatní chovatele hospodářských
zvířat projevovala také pořádáním
místních svodů, okresních hospodářských
výstav i výstav národních např.
v Praze, Kroměříži, atd., které
byly součástí vlasteneckého hnutí
v našich zemích. Do těchto oblastí se
také v širší míře dovážel
na velkostatky především skot ze Švýcarska
Rakouska, prasata a ovce z Německa a Anglie. Na velkostatcích
se chovala tato zvířata v čistokrevné
formě. Vyšší užitkovost a ušlechtilost
dovezených zvířat na velkostatky vedla české
rolníky k tomu, aby křížili svá
hospodářská zvířata s dovezenými.
V tomto období vzniká na našem území
základ pro současné české strakaté
plemeno především v oblasti Hané, kam
byli dováženi býci siementálského
skotu z okolí Švýcarského Bernu a na
Hané vzniká bernsko-hanácký ráz
skotu. Tento ráz ovlivnil vývoj skotu postupně
na celém území Čech a Moravy. Méně
ušlechtilá plemena domácí (české
červinky u skotu, šumavské ovce atd.) byla
moderními užitkovějšími plemeny
postupně nahrazena a vytlačena. Obdobný proces
probíhal při zušlechťování
ostatních druhů hospodářských
zvířat.
Vznik první Československé republiky byl
historickým mezníkem i pro další vývoj
šlechtění hospodářských
zvířat. Zemědělské rady ustanovené
pro jednotlivé historické země zřídily
odbornou komisi pro záležitosti chovu hospodářských
zvířat, která se stala organizátorem
celé zvelebovací činnosti v chovech hospodářských
zvířat. Činnost Zemědělských
rad na tomto úseku byla upravena právním
předpisem.
V roce 1924 byl vydán zákon o plemenitbě
hospodářských zvířat (koní,
skotu, prasat a ovcí). Tento předpis vycházel
na úseku zvelebovacího procesu hospodářských
zvířat z ustanovení dřívějšího
rakousko-uherského zákona z roku 1894, navíc
však obsahoval pokrokové zásady pro další
rozvoj hospodářských zvířat.
Aktivizoval chovatelské spolky a svazy pro rozšiřování
kontroly užitkovosti, zejména skotu a určoval
základní směry šlechtění
hospodářských zvířat.
Kontrola užitkovosti jako základ plemenářské
práce se zaváděla postupně u všech
druhů hospodářských zvířat,
takže, po roce 1930 lze konstatovat, že na území
Československé republiky se podařilo Zemědělským
radám v historických zemích realizovat zákonná
opatření a finančními dotacemi a podporami
konsolidovat plemenářství, jakož i maximálně
rozšířit kontrolu užitkovosti hospodářských
zvířat.
Významnou úlohu vedle činnosti Zemědělských
rad a chovatelských svazů sehrály v popularizaci
zvelebovacích akcí v chovech hospodářských
zvířat výzkumné ústavy a zemědělské
školy svou osvětovou činností. Rovněž
pořádání přehlídek a
výstav působilo mezi chovateli významně
na další rozvoj chovatelské práce.
Uvedená činnost se projevovala v podstatném
zvyšování mléčné i masné
užitkovosti hospodářských zvířat
a v tomto období t. j. po r. 1930 zejména v chovech
skotu, prasat a drůbeže byl položen základ
dnešních tuzemských plemen hospodářských
zvířat.
Období 2. světové války způsobilo
velké ztráty v početních stavech hospodářských
zvířat i jejich zdravotním stavu. Vznikem
protektorátu byla původní systematická
práce narušena. Na odtrženém území
byla rozšiřována německá plemena
skotu i prasat, což se nepříznivě projevilo
v těchto oblastech po skončení 2. světové
války různorodostí chovného materiálu
uvnitř jednotlivých plemen. Na území
bývalého protektorátu bylo vydáno
vládní nařízení č. 341/1941
Sb., o plemenitbě hospodářských zvířat,
kterým se stanovila povinná kontrola užitkovosti,
její rozšíření, kvalitativní
podmínky pro výběr plemeníků
a vymezení činnosti výběrových
komisí. Vydání tohoto předpisu bylo
motivováno zájmem okupantů udržet živočišnou
výrobu a získat tak předpoklad pro stupňování
dodávek živočišných výrobků.
Tento předpis platil až do roku 1950, kdy se navázalo
zákonem č. 187/1950 Sb. na staré chovatelské
tradice a současně na tehdejší poznatky
z oblasti genetiky. Tento zákon kromě problematiky
plemenitby hospodářských zvířat
upravoval i některé otázky z úseku
veterinární činnosti, zejména postup
při odstraňování příčin
nákaz a jiných nemocí zvířat
a provádění zdravotních prohlídek
zvířat.
Úsek veterinární péče byl tehdy
nově upraven samostatným zákonem č.
66/1961 Sb., o veterinární péči, jímž
byl také zrušen výše zmíněný
zákon o zdokonalení živočišné
výroby. K jeho zrušení došlo proto, že
ustanovení o veterinární činnosti
i ustanovení upravující plemenitbu hospodářských
zvířat byla vývojem již překonána
a nemohla být do budoucna účinným
prostředkem k rozvoji a zvelebování chovů
hospodářských zvířat.
Problematika zvelebování chovů hospodářských
zvířat byla tedy od 1. října 1961
až do 3. listopadu 1972, kdy byl schválen zákon
ČNR o plemenitbě hospodářských
zvířat, bez právní úpravy.
Tento zákon platí až do současné
doby. Jeho ustanovení zvýhodňovala jen tzv.
socialistický sektor a plemenářskou činnost
měly v rukou jen monopolní státní
plemenářské organizace. Tento stav již
nevyhovuje současným podmínkám vývoje
společnosti a vzniklé svazy, spolky a unie chovatelů
požadují urychlené změny zákona
ČNR č. 86/1972 Sb.
Přes řadu negativních jevů, které
provázely tzv. "socializaci zemědělství"
zůstává faktem, že zavedení inseminace
skotu (vyhláška č. 472/1950 Ú. l.) a
její postupné rozšiřování
v plemenitbě ostatních hospodářských
zvířat se podílelo v historicky krátké
době na zlepšení genofondu zejména skotu
a prasat a spolu se zlepšováním výživy
zvířat se podílí na stabilizaci trhu
živočišných produktů v našem
státě.
Organizace zvelebování chovů hospodářských
zvířat na území České
republiky
Po první světové válce byly pro zvelebovací
funkci ustaveny Zemědělské rady v Čechách,
na Moravě a ve Slezsku. Opíraly se o chovatelské
spolky a síť poradců. Zemědělské
rady řídily převážně zvelebování
hospodářských zvířat. Chovatelské
spolky byly později organizovány ve svazech chovatelů.
Úkolem svazu chovatelů bylo především
organizovat a vykonávat kontrolu užitkovosti u všech
hospodářských zvířat a napomáhat
též při obstarávání plemeníků.
Zemědělské rady působily až do
r. 1942, kdy převzaly řízení zvelebovací
práce v chovech hospodářských zvířat
svazy pro zemědělství a lesnictví.
Svazy měly vždy pro obvod několika okresů
svou pobočku a síť konzulentů. Výkon
kontroly užitkovosti zůstal ve svazu chovatelů,
který zaměstnával pro tyto účely
kontrolní asistenty, vedl také plemenné knihy
a pořádal trhy na plemeníky. Výběr
plemeníků u všech druhů hospodářských
zvířat prováděly komise pro výběr
plemeníků, které zřizovalo ministerstvo
zemědělství, případně
okresní úřady, pokud šlo o každoroční
výběry v plemenitbě již působících
plemeníků.
V roce 1945, kdy byl zřízen Jednotný svaz
českých zemědělců, byla zvelebovací
činnost v chovech hospodářských zvířat
začleněna do tohoto svazu, který ji uskutečňoval
prostřednictvím svých oblastních úřadoven
a jejich konzulentů. Svazy chovatelů, které
zůstávaly organizačně zachovány,
vykonávaly nadále kontrolu užitkovosti všech
hospodářských zvířat a vedly
plemenné knihy.
Po zrušení Jednotného svazu českých
zemědělců a svazů chovatelů
po r. 1948 přešla zvelebovací činnost
na okresní a krajské národní výbory,
včetně kontroly užitkovosti a kontroly dědičnosti
a vedení plemenných knih.
Skutečnost ukázala, že toto administrativní
a necitlivé začlenění zvelebovací
činnosti v chovech hospodářských zvířat
do orgánů ONV a KNV vedlo k závažným
nedostatkům ve šlechtitelské činnosti
(pálení plemenných knih ve Východočeském
kraji apod.).
Počet celoročně kontrolovaných krav
klesl v roce 1953 zhruba na 37.000 ze stavu 111.000 v roce 1946.
Zničením plemenných knih došlo ke ztrátě
kontinuity výsledků plemenných zvířat.
K nápravě docházelo jen postupně.
Vládním nařízením č.
38/1955 Sb. byl zřízen Inspektorát státních
plemenářských stanic, který měl
své krajské správy. Tyto organizace zabezpečovaly
jednak kontrolu užitkovosti a kontrolu dědičnosti,
vedení plemenných knih a inseminaci skotu. V době
činnosti těchto organizací (1955 - 1959)
došlo opět k rozšíření kontroly
užitkovosti krav celoročně kontrolovaných.
V roce 1959 byla zřízena vládním nařízením
č. 65/1959 Sb. Státní plemenářská
správa jako státní rozpočtová
organizace. V krajích působily krajské plemenářské
správy. Jejich činnost navazovala na činnost
Inspektorátu státních plemenářských
stanic. Ekonomická hlediska a potřeba snížit
vázanost na státní rozpočet vedly
ministerstvo zemědělství a výživy
ČSR v r. 1969 ke zřízení Státních
plemenářských podniků, generální
ředitelství, s 1 - 3 plemenářskými
podniky v rámci kraje.
Organizace Státní plemenářské
podniky byla zahrnuta do soustavy mimocenových ekonomických
nástrojů, v rámci kterých měly
zvláštní poslání subvence na
financování těch činností,
kterými tato organizace realizovala delegovanou pravomoc
státní správy v živočišné
výrobě. Byl to okruh subvencovaných činností
v kontrole užitkovosti a dědičnosti, v chovu
koní, jakož i subvence k celkovému zlepšení
plemenářské práce na příklad
u Svazu chovatelů k zajišťování
přirozené plemenitby u soukromníků.
Na území České republiky plní
dosud funkci plemenářských organizací:
1. Státní plemenářský podnik
v chovu koní, skotu, prasat, ovcí a koz.
2. Drůbežářský průmysl
v chovu hrabavé drůbeže.
3. Státní rybářství v chovu
vodní drůbeže.
V roce 1990 dochází k vnitřní diferenciaci
státních plemenářských podniků
a vznikají zájmové svazy chovatelů
hospodářských zvířat. Tyto
zájmové svazy chovatelů se spojily v "Unii
chovatelů", která uplatňuje nároky
na šlechtitelskou činnost v chovech hospodářských
zvířat prováděnou dosud třemi
specializovanými státními plemenářskými
organizacemi.
Nejaktivnější je "Svaz chovatelů
prasat v Čechách a na Moravě" a zájmové
svazy chovatelů černostrakatého skotu a masného
skotu. Uplatňováním zájmů chovatelů
dojde k zániku státního monopolu v oblasti
šlechtění a plemenitby hospodářských
zvířat.
Cíle a důsledky navrhované právní
úpravy
Předkládaný návrh zákona nahrazuje
dosavadní nevyhovující právní
předpisy, tj. zákon ČNR č. 86/1972
Sb., o plemenitbě hospodářských zvířat
a jeho prováděcí vyhlášku č.
78/1974 Sb. a uplatňuje v procesu šlechtění
a plemenitby hospodářských zvířat
především zájmy chovatelů.
Navržená právní úprava sledující
cíl vytvořit nový právní základ
pro rozvoj šlechtitelské činnosti v chovech
hospodářských zvířat a její
nové zásady, vychází ze stejných
principů jako obdobné zákony na příklad
v SRN, Rakousku a Dánsku tak, aby bylo možno uskutečnit
v dalším období snadné propojení
i na obdobný systém šlechtění
hospodářských zvířat zejména
ve státech EHS. Tato propojení umožní
zefektivnit i naše dosavadní členství
v mezinárodních chovatelských organizacích
skotu a koní, kde jsou členy především
státy EHS. Text citovaných zahraničních
zákonů byl využit i pro předkládaný
návrh zákona.
Navrhovaná právní úprava postihuje
jen chov základních druhů hospodářských
zvířat v České republice. (Obdobný
zákon v SRN nezahrnuje ani drůbež). Nejedná
se tedy o komplexní zákon o živočišné
výrobě. Zpracování takového
předpisu, který by zahrnoval všechna odvětví
jako chov kožešinových zvířat,
faremní chovy daňčí a jelení
zvěře, chov ryb, chov včel, chov psů
a drobného hospodářského zvířectva
(králíci, holubi apod.) by si vyžádalo
několik let a jeho zpracování by muselo být
projednáváno s velkým počtem zájmových
organizací.
Navrhovaná právní úprava předpokládá
obdobně jako na příklad stejný zákon
SRN, že šlechtění a plemenitbu hospodářských
zvířat podporuje také stát ze svého
rozpočtu.
Chovatelská veřejnost i návrh předpokládá,
že úroveň podpory ze státních
prostředků se bude pohybovat zhruba na stávající
úrovni, která činila za rok 1989 162 mil.
Kčs. Hlavními položkami této státní
dotace byly:
a) dotace na chov koní | 45 mil. Kčs |
b) dotace na šlechtitelský program chovu skotu | 24 mil. Kčs |
c) dotace na kontrolu užitkovosti a dědičnosti hospodářských zvířat včetně evidence | 32 mil. Kčs |
d) dotace na šlechtitelskou činnost v chovu vodní drůbeže u Státního rybářství | 11 mil. Kčs |
e) dotace na šlechtění hrabavé drůbeže | 9 mil. Kčs |
Bez státních dotací by nebylo možné
šlechtitelskou činnost, která je vyloženě
ztrátová, realizovat. Státní dotace
na šlechtitelskou činnost v chovech hospodářských
zvířat jsou poskytovány ve všech zemědělsky
vyspělých státech. Bez této státní
výpomoci by došlo v České republice
evidentně k zániku chovu koní jejichž
populaci lze dnes již považovat za "muzeální
záležitost", která je kulturním
dědictvím, jehož udržování
je pro všechny organizace značně ztrátové
(státní hřebčíny, chov starokladrubského
koně, genové rezervy huculského koně
apod.).
Návrh právní úpravy počítá
také s tím, že náklady spojené
s činností výběrových a uznávacích
komisí a jejich členů budou jako dosud hrazeny
z resortního rozpočtu a jsou zahrnuty v uvedené
celkové částce dotací na šlechtitelskou
činnost ze státního rozpočtu v uvedené
výši 162 mil. Kčs.
Vznik nových šlechtitelských organizací,
chovatelských svazů, Unie chovatelů bude
také vyžadovat prohloubení dozoru nad činností
organizací, kterým udělilo ministerstvo zemědělství
oprávnění ke šlechtitelské činnosti
nebo které pověřilo výkonem činností
při zajišťování plemenitby hospodářských
zvířat a nad plněním povinností
vyplývajících pro chovatele a jednotlivé
chovatele z navrhovaného zákona. Dosud plnilo ministerstvo
tento úkol vůči třem státním
plemenářským organizacím prostřednictvím
dvanácti pověřených pracovníků
útvaru, který byl zřízen při
Ústředním kontrolním a zkušebním
ústavu zemědělském.
Návrh zákona předpokládá zřízení
České inspekce pro šlechtění
a plemenitbu hospodářských zvířat,
která by jako orgán státní správy
podřízený ministerstvu vykonávala
kontrolu oprávněných a pověřených
organizací, chovatelů a jednotlivých chovatelů
nad dodržováním povinností stanovených
zákonem a předpisy vydanými na jeho základě.
Tuto činnost by v České republice zabezpečovalo
12 - 16 kvalifikovaných vysokoškolských pracovníků
se specializací v oboru genetiky, a to za předpokladu,
že inspekce nepřevezme zatím od stávajících
provozovatelů činnost a objekty testovacích
zařízení a imunogenetickou laboratoř.
Navrhuje se, aby dosavadní kontrolní útvar
u ÚKZÚZ v počtu 12 lidí byl převeden
do zřizované inspekce a posílen cca o 4 pracovníky.
Kromě kontrolní a dohlédací funkce
ministerstva zemědělství ČR sleduje
navržená právní úprava především
zvýšení iniciativy chovatelů a jejich
zájmových svazů a poskytuje stejná
práva státnímu sektoru, družstvům
i jednotlivcům.
Ve Slovenské republice se počítá s
vydáním obdobného zákona zhruba ve
stejném znění. Navrhovaná právní
úprava byla projednána s představiteli všech
chovatelských svazů, plemenářských
organizací, s odborníky vysokých škol
a vědeckovýzkumné základny a s představiteli
nejlepších chovů jednotlivých druhů
hospodářských zvířat a podle
jejich připomínek byl návrh zákona
upraven. Návrh zákona prošel též
meziresortním připomínkovým řízením
a jednotlivé připomínky byly maximálně
zohledněny.
B. Zvláštní část
K § 1 a 2:
Účelem zákona je vytvoření
nového právního základu pro rozvoj
šlechtitelské činnosti a plemenitby v chovech
hospodářských zvířat, kterými
se pro účely zákona rozumí skot, koně,
prasata, ovce, kozy a drůbež. Zákon vymezuje
základní pojmy a za chovatele považuje každou
právnickou nebo fyzickou osobu, která chová
hospodářská zvířata za účelem
získávání zdroje peněžních
příjmů. Za chovatele je třeba též
považovat např. občana - chovatele dostihových
koní, těžkých koní chovaných
pro přepravu nákladů jiným subjektům
a chovatele, kteří jen občas nebo přechodně
získávají peněžní zdroje
prodejem hospodářských zvířat,
jejich produktů nebo potomstva (např. prodejem mláďat
drůbeže, prasat, ovcí, koz a skotu).
K § 3 až 5:
Tato ustanovení vymezují šlechtitelskou činnost
a podmínky pro udělení oprávnění
k výkonu šlechtitelské činnosti. Ministerstvo
udělí oprávnění jestliže
právnická nebo fyzická osoba zabezpečí
šlechtitelskou činnost v rozsahu potřebném
pro rozvoj populací hospodářských
zvířat. Zákon zřizuje výběrové
komise pro skot, koně, prasata, ovce a kozy a uznávací
komise pro drůbež, upravuje jejich působnost
a složení. Umožňuje ministerstvu jmenovat
též samostatné specialisty - hodnotitele, kteří
mohou provádět hodnocení a výběr
plemeníků a rozhodovat o jejich zařazení
do plemenitby.
K § 6 až 11:
V této části zákon upravuje šlechtitelská
opatření, kterými jsou provádění
kontroly užitkovosti, kontroly dědičnosti a
testování užitkových vlastností
a zdraví. Tato šlechtitelská opatření
jsou realizována v chovech hospodářských
zvířat vybraných zájmovými
sdruženími chovatelů a oprávněnými
organizacemi. Hodnocení hospodářských
zvířat vychází z informací
získaných z provedených kontrol užitkovosti,
dědičnosti a testování užitkových
vlastností a zdraví a z přímého
posouzení dalších znaků a vlastností.
Vynikající plemenice a plemeníci se evidují
v plemenných knihách vedených oprávněnými
organizacemi. Základem pro zušlechťování
jednotlivých plemen jsou šlechtitelské chovy,
které uznávají podle stanovených kritérií
výběrové resp. uznávací komise.
Dojde-li ke změně užitkových vlastností
nebo zdravotního stavu hospodářských
zvířat, mohou být tyto chovy z podnětu
oprávněné organizace nebo České
inspekce pro šlechtění a plemenitbu hospodářských
zvířat zrušeny.
K § 12 až 16:
Plemenitba hospodářských zvířat
je usměrňována ministerstvem prostřednictvím
pověřených organizací. Pověření
lze udělit pouze právnické nebo fyzické
osobě, která splňuje podmínky stanovené
zákonem a lze jej měnit nebo odejmout, jestliže
pověřená organizace neplní povinnosti
při zajišťování plemenitby hospodářských
zvířat. Oprávněné organizace
jsou zmocněny vydávat osvědčení
k použití plemeníků, spermatu, samičích
buněk a embryí k plemenitbě. Stanoví
se okruh subjektů, které mohou provádět
inseminaci a přenos embryí, přičemž
bližší podmínky provádění
inseminace, přenosu embryí a získávání
spermatu budou upraveny prováděcím předpisem.
Při zajišťování přirozené
plemenitby je odlišně upraveno postavení chovatelů
a občanů chovajících hospodářská
zvířata nikoliv za účelem získávání
zdroje peněžních příjmů.
Přirozená plemenitba hospodářských
zvířat (s výjimkou drůbeže) ve
vlastnictví těchto občanů je zčásti
hrazena ze státních prostředků, je-li
prováděna pověřenými organizacemi.
Tato úprava vychází jednak z právních
úprav zemí EHS a jednak navazuje na právní
úpravu z roku 1924.
K § 17:
Odborné práce při šlechtitelské
činnosti v chovech hospodářských zvířat
a odborné práce při jejich inseminaci a dalších
biotechnických postupech mohou provádět pouze
pracovníci starší 18 let, kteří
získali osvědčení o způsobilosti
k této činnosti po úspěšném
složení zkoušek podle zkušebního
řádu určené organizace. Ministerstvo
určuje tyto organizace a schvaluje jejich zkušební
řád.
K § 18 a 19:
Tato ustanovení upravují zvláštní
oprávnění a povinnosti subjektů při
nákupu a prodeji plemeníků a plemenic hospodářských
zvířat, jejich potomstva určeného
k reprodukci, samičích buněk a embryí,
sportovních koní, násadových vajec
a mláďat, zejména povinnost prodávajícího
a kupujícího oznámit ve stanovené
lhůtě realizovaný nákup nebo prodej
organizaci pověřené k vedení ústřední
evidence daného druhu hospodářských
zvířat.
K § 20 a 21:
Zřizuje se Česká inspekce pro šlechtění
a plemenitbu hospodářských zvířat
jako orgán státní správy pověřený
výkonem dozoru nad dodržováním povinností
stanovených zákonem a předpisy vydanými
na jeho základě pověřenými
organizacemi, oprávněnými organizacemi, chovateli
i občany chovajícími hospodářská
zvířata nikoliv za účelem získávání
zdroje peněžních příjmů.
Zároveň se upravují povinnosti těchto
subjektů při poskytování nezbytné
součinnosti pracovníkům inspekce při
výkonu dozoru.
K § 22:
Protože subjektem povinností podle zákona bude
nepochybně i soukromě hospodařící
zemědělec, promítá se tato skutečnost
i v sankční části, neboť jinak
by při objektivní odpovědnosti za porušení
povinností vyplývajících ze zákona,
docházelo k neopodstatněné diferenciaci mezi
osobami právnickými a fyzickými. Ustanovení
vymezují jednotlivé skutkové podstaty deliktů,
stanoví maximální výši pokuty
a upravují délku a běh objektivní
a subjektivní lhůty. Pokuty ukládá
ve správním řízení Česká
inspekce pro šlechtění a plemenitbu hospodářských
zvířat.
K § 23 až 25:
V ustanovení § 23 jsou vymezeny skutkové podstaty
přestupků občanů chovajících
hospodářská zvířata nikoliv
za účelem získávání
zdroje peněžních příjmů
s odstupňováním výše sankcí.
Na přestupky a jejich projednávání,
není-li v zákoně uvedeno jinak, se vztahují
obecné předpisy, tj. zákon č. 200/1990
Sb., o přestupcích. Za méně závažné
přestupky na úseku šlechtění
a plemenitby hospodářských zvířat
mohou pracovníci inspekce ukládat též
pokuty v blokovém řízení.
K § 26:
Zákon zmocňuje pracovníky inspekce ukládat
oprávněným organizacím, pověřeným
organizacím, chovatelům a občanům
chovajícím hospodářská zvířata
nikoliv za účelem získávání
zdroje peněžních příjmů,
zvláštní opatření, jejichž
taxativní výpočet je uveden v zákoně.
Účelem těchto zvláštních
opatření je zamezit porušování
povinností stanovených zákonem a předpisy
vydanými na jeho základě. Zvláštní
opatření zákon koncipuje jako individuální
správní akty vydávané ve správním
řízení, přičemž odnímá
odvolání odkladné účinky.
K § 27:
Podle tohoto ustanovení je ministerstvo oprávněno
udělit výjimku z tohoto zákona pro vědeckovýzkumnou
činnost.
Zpracoval:
JUDr. Zdeněk Karfík, CSc.