Z pověření předsednictva České
národní rady předkládám poslancům
ČNR přehled ústních interpelací
vznesených na členy vlády ČR na 14.
schůzi České národní rady.
Texty interpelací se řídí stenografickým
záznamem.
14.I01. Interpelace poslance Petra Loma na vládu České
republiky v záležitosti počtu policistů
Vážený pane místopředsedo, vážené
poslankyně, vážení poslanci, vážená
česká vládo, vážení hosté!
Jakkoli hodlám promluvit o tematice vzdálené
zdravotnictví a sociální politice, musím
v úvodu podotknout, že mě k ní zavedl
zájem zdravotnický. Chci navázat na resortní
správu ministerstva vnitra v otázkách bezpečnosti
a rád bych interpeloval vládu České
republiky k tématu, které je řadu měsíců
zamlžováno, k otázce počtu policistů,
kteří chrání naši občanskou
bezpečnost.
Už na jaře minulého roku jsme byli my, zdravotníci,
svědky toho, jak závratně rychle stoupá
počet napadených a zraněných občanů
kriminálními osobami a jak se zdravotnická
zařízení naplňují jejich oběťmi.
Pociťovali jsme tehdy znepokojení nad zjevným
kolapsem bezpečnostních sil, které najednou
nedokázaly ochránit občany před násilím,
zatímco dříve rozestavovaly policisty po
mnohakilometrových trasách přejezdů
komunistických činitelů, doslova po 20 metrech.
Varovali jsme tehdy ve sněmovně před tím,
čeho jsme se obávali, že ten náhlý
bezpečnostní kolaps může být
úmyslný.
Stejně tak si celé situace všímá
tisk. Nemine týden, aby denní tisk nepřinesl
varovný článek o narůstající
kriminalitě. Domnívali jsme se, že tomu je
tak proto, že není dostatek hlásících
se posil k SNB, který by mohl pokrýt současné
potřeby. Utvrzovaly nás v tom novinové zprávy.
Náčelník Správy VB v Českých
Budějovicích plukovník Stanislav Koláček
v Mladé frontě ze dne 22. září
1990 uvádí, že na povolený nadstav sto
lidí jich má ve skutečnosti jen 57.
Poslanec Ladislav Lis si stýská v Občanském
deníku z 8. října 1990, že policii chybí
skoro 8 000 policistů a že je třeba zvýšit
početní stav policie. V Lidových novinách
ze stejného měsíce náčelník
Hlavní správy VB plk. Dr. Kupka uvádí,
že se policie stále potýká s nárůstem
kriminality při nedostatečném technickém
vybavení a při - oproti světu - pouze třetinovém
počtu lidí. Takových rozhovorů a názorů
bychom v novinách mohli najít více.
Zmiňme se ještě o nedávném komentáři
Mladé fronty ze 4. 2. 1991, kde se praví, že
daňoví poplatníci se dozvídají
o počtech příslušníků,
kterých se nedostává pro přímý
výkon služby, nebo že chybí technika a
finance. Tedy chybějí lidé, v SNB není
možno doplnit stavy, zdá se, že tisíckrát
opakovaná nepravda se nakonec stává pravdou.
V úmyslu napomoci, dobrat se příčiny
a alespoň částečně vysvětlit
nedostatek policistů, vznikla ve výboru ČNR
pro sociální politiku a zdravotnictví snaha,
kterou iniciovali poslanci, přešetřit důvody
odmítnutí uchazečů SNB z lékařských
a psychologických důvodů. Zejména,
když v článku Složitá cesta k očistě
v Lidové demokracii z 21. června 1990 se uvádějí
určité nesprávnosti v lékařské
službě SNB v Severomoravském kraji, pro kterou
byli lékaři SNB propuštěni. A tak po
dotazu jsme dostali ze všech správ SNB v jednotlivých
krajích více či méně podrobné
údaje o průběhu příjmového
řízení k SNB. Některé výsledky
těchto zpráv máte, vážení
poslanci, před sebou v orientačních němých
grafech, které jsem si dovolil rozdat na lavice. Vládě
si pak dovolím předat podrobnější
grafy s konkrétními třícifernými
čísly ve stovkovém řádu.
Po vyhodnocení těchto údajů jsem byl
rovněž přesvědčen, že při
tak akutním nedostatku policistů musí být
přijat ke Sboru každý vyhovující
uchazeč. Zejména, když se původní
představa nepotvrdila, odmítnutí uchazečů
ze zdravotních důvodů bylo v roce 1990 ve
většině krajů méně časté,
rozhodně při určitém kolísání
nepřekročilo své rozmezí.
Analýza však zdůraznila jiné neočekávané
skutečnosti. Především to, že stav
bezpečnostního kolapsu, stav občanské
nouze, vyvolal v našem národě spontánní
vysoce morální podporu policie. Ta se zcela přesvědčivě
i statisticky významně projevila na prudkém
vzestupu hlásících se uchazečů
ke Sboru.
Dovolil bych si vás nyní požádat, vážené
poslankyně a poslanci, abyste se mnou sledovali graf č.
1, který se týká vůbec nejpočetnějšího
sboru Prahy a Středočeského kraje. Tenká
plná čára znázorňuje mohutný
příliv - oproti předcházejícím
letům - uchazečů tzv. volného výběru.
To znamená mužů, ale i žen, po ukončené
základní službě. To je jistě
potěšitelné.
Údiv však vyvolává prudký pokles
(v roce 1990) vlnovky, která znázorňuje hlásící
se brance do školy SNB. Jejich uvolnění a nástup
ke Sboru je ovšem podmíněn výsadním
souhlasem příslušné vojenské
správy. Jak to, že v době, kdy se snižují
početní stavy vojsk, kdy se hovoří
o profesionální armádě a kdy státu
hrozí bezpečnostní kolaps, nepodporuje vojenská
správa nástup branců do škol SNB v obvyklém
ročním početním rozmezí? A
jak to, že dokonce jejich počet prudce klesá?
Kladu si otázku: Nedala vojenská správa v
tak velikém počtu souhlas?
Ale zdá se, že by vysoké přečíslení
uchazečů z volného výběru mělo
postačit zajistit všechny potřeby Sboru v Praze
a Středočeském kraji. Prosím nyní
sledujte dvojitou čáru, která zobrazuje počty
přijatých - zaznamenává jenom nepatrný
vzestup, zatím co křivka nepřijatých
- ať již z jakéhokoliv důvodu - plná
silná čára nahoře jeví opět
strmý vzestup.
Jak je možné, že plukovník Správy
VB hlavního města Prahy pplk. Pavel Hofman může
15. ledna 1991 prohlásit na tiskové konferenci,
že: "Celý loňský rok lze u policie,
stejně jako ve společnosti charakterizovat jako
hledání". Lze odmítnutí celých
stovek zdravých bezúhonných uchazečů
k SNB v současné kritické bezpečnostní
situaci charakterizovat jako hledání?
Klademe si otázku nad těmito grafy. V době,
kdy Prahu doslova sužují kriminální
typy, které kradou, loupí, znásilňují
a vraždí a tisk stále volá po zvýšení
počtu policistů, tak v této situaci se počet
přijatých při vysoké nebývalé
nabídce vyhovujících uchazečů
jen nepatrně zvyšuje. Je po ruce zdánlivě
věrohodná námitka - k SNB se bohužel
hlásí jen tzv. "závadové"
osoby, zatížené svojí trestnou minulostí,
které ke Sboru nelze z kádrových důvodů
přijmout. Tuto námitku můžeme leckde
zaslechnout i oficiálně.
Prosím proto, abyste se mnou nyní sledovali graf
č. 2, kde je uvedena četnost odmítnutých
uchazečů pro kádrové důvody
z celkového počtu v procentech. Zjišťujeme,
že ve čtyřech sledovaných krajích,
které dodaly požadované údaje, včetně
Prahy a Středočeského kraje, je zaznamenán
prudký pokles v počtu těchto odmítnutí
- v roce 1990 je shodně vůbec nejnižší.
Nechme stranou, že pravděpodobně proto, že
dopisovat si s přítelem v cizině již
nebylo klasifikováno jako závadová činnost
styku s kapitalistickou cizinou.
Ale připomeneme-li si, že počet odmítnutých
z lékařských důvodů se rovněž
spíše snižuje, počet odmítnutých
z kádrových důvodů se snížil
s vysokou statistickou významností, neumíme
si vysvětlit. proč tolik stovek mladých mužů
odchází od bran Sboru s nepořízenou.
Neumíme si vysvětlit. proč je počet
přijatých při tak významné
nabídce vyhovujících uchazečů
jen nepatrně vyšší. Vzpíráme
se uvěřit, že by se najednou, počínaje
rokem 1990 hlásili ke Sboru samí psychicky nevyhovující
uchazeči, kteří by museli být po stovkách
odmítáni.
Podívejme se ještě na graf č. 3, který
se týká Jihočeského kraje, kde je
situace stejně nápadně výrazná
a připomeňme si, že náčelník
Správy VB Jihočeského kraje si v červnu
1990 stýskal, že má povolený nadstav
sice 100 lidí, ale že jich má jen 57. Nedovedu
si to vysvětlit. Proč tedy museli odejít
všichni ti uchazeči, kteří chtěli
poctivě sloužit?
Nemůžeme připustit ani poukaz na nemožnost
přijímání uchazečů pro
naplněný tabulkový stav. Ze sdělení
ministra Jána Langoše víme, že k 1. září
1990 - abych citoval čísla z loňského
roku - odešlo z resortu FMV celkem 2 764 lidí, z toho
mimo jiné pro nedoporučení prověrkových
občanských komisí 1 853 osob, na vlastní
žádost odešlo 712 příslušníků
do civilního sektoru a 153 odešli do důchodu.
Tedy opakuji s pohledem na výše komentované
grafy - k 1. září 1990 odešlo z resortu
vnitra skoro 3 000 lidí. Mnohé správy SNB
měly povolený tzv. nadstav, ale i kdyby tomu tak
nebylo, což jsme zde nebyli my poslanci, abychom potřebné
zákonné úpravy bez umělých
průtahů schválili? Proč tedy musela
narůst kriminalita děsivou rychlostí, proč
není veřejnost pravdivě informována,
proč neseznamují vedoucí činitelé
Sboru novináře a veřejnost s pravdivým
stavem věcí?
Vážené poslankyně a poslanci, děkuji
vám, že jste se se mnou zamysleli nad těmito
grafy. Mnoho z vás si možná klade stejné
otázky. A nyní přicházím s
žádostí.
Domnívám se, že není vyloučeno,
že nepochopitelné odmítání dobrovolně
se hlásících mladých mužů
ke službě bezpečnosti je záměrné.
Domnívám se, že vzhledem k intoxikaci tisku,
který je mylně informován o obtížném
doplňování počtu policistů,
že toto jednání má zůstat skryté.
Interpeluji vládu, které dávám k dispozici
všechny obdržené podklady, aby komisionelně
přešetřila jednání přijímacích
komisí. Žádám vládu, aby vyvinula
požadavek na federální úrovni k prověření
stejných skutečností v práci vojenských
správ.
Žádám vládu, aby ve světle nových
poznatků o lustracích uvážila lustrační
přešetření všech vedoucích
činitelů ve Sboru národní bezpečnosti
a navrhla federální vládě stejnou
úvahu o lustračním postupu u vedoucích
důstojníků armády a zejména
u pracovníků vojenských správ.
Budu rád, když výsledek prověření
bude negativní. Avšak zatím uvedené
skromné informace nedovolují tento soud potvrdit.
Děkuji za udělené slovo.
14.I02 Interpelace poslance Jiřího Karase předsedovi
vlády České republiky Petru Pithartovi ve
věci usnesení vlády č. 227/90, zabraňujícím
užití prostředků ze státního
rozpočtu na platy aparátu mládežnických
organizací
Vážený pane předsedající,
dámy a pánové, dovolte, abych se obrátil
se dvěma interpelacemi na předsedu české
vlády dr. Pitharta.
Na základě žádostí zástupců
mládežnických organizací vznáším
na vás, pane předsedo české vlády,
interpelaci ve věci usnesení vlády č.
227 z 22. 8. 1990. Toto usnesení české vlády
zabraňuje mládežnickým organizacím,
aby bylo možné část prostředků
ze státního rozpočtu na mládež
použít na realizaci mezd pro minimální
placený aparát, který je nutný k organizátorské
činnosti. Díky zkušenostem mládežnických
organizací z loňského roku bylo zjištěno,
že nelze bez organizačních pracovníků
zabezpečovat činnost organizací, které
mají více než 500 řádných
členů. Mimochodem tímto problémem
se zabývala také slovenská vláda,
která rozhodla na základě svého usnesení
vyčlenit část prostředků bez
účelové vazby a tím umožnila
těmto mládežnickým organizacím
další existenci.
Proto navrhuji další následující
řešení: Provést revizi vládního
usnesení, které bylo přijato k této
otázce tak, aby bylo možno část těchto
prostředků použít bez účelové
vazby, což napomůže k zachování
další existence činnosti mládežnických
organizací.
14.I03 Interpelace poslance Jiřího Karase předsedovi
vlády České republiky Petru Pithartovi ve
věci prověření stavu řízení
ústředních orgánů státní
správy a vyvození závěrů, které
budou respektovat výsledky svobodných voleb
Chci vás seznámit s velice závažnými
skutečnostmi, které se týkají samotné
podstaty naší nové společnosti. Více
než rok po revoluci, která v Československu
svrhla totalitní režim, téměř
třičtvrtě roku po volbách, které
po 42. letech byly opět svobodné, působí
na vlivných místech lidé, kteří
v zájmu udržení vlastních pozic současný
proces změn negativně ovlivňují, případně
sabotují. Jsme svědky převlékání
kabátů, předem známých výsledků
konkursních řízení, jmenování
vedoucích, které má daleko od exaktních
metod a objektivních potřeb. Řízení
společnosti se dostalo do rukou těch, kteří
víc než zájem o návrat do Evropy mají
zájem o udržení minulého stavu. Vždyť
pouhá skutečnost, jak jsou u nás předkládány
zákony, svědčí o tom, o co se snaží
státní byrokracie. Jisté skupiny by si nejraději
ponechaly majetek, postižené odškodnily finančně
a papírově a s takto legalizovaným majetkem
by začaly podnikat samy nebo nejlépe se zahraničním
partnerem.
Chceme-li skutečně demokraticky vykročit,
musíme začít od shora. Zatím to ale
vypadá tak, že bývalé nomenklaturní
kádry upevňují vlastní moc ve státě.
Na jednotlivých resortech působí stále
stejní lidé, kteří sloužili totalitnímu
režimu. Dovolím si to doložit citováním
z materiálů Unie státních zaměstnanců.
K 15. 11. 1990 na ministerstvu financí ČR působilo
79 bývalých nomenklaturních kádrů,
na ministerstvu pro hospodářskou politiku a rozvoj
ČR 59%, na ministerstvu zdravotnictví ČR
68% bývalých nomenklaturních kádrů.
K 15. 11. 1990 bylo ve vzorku 12 federálních a národních
ministerstev ČR na vedoucích místech 62%
bývalých nomenklaturních kádrů.
K dnešnímu dni se situace spíše zhoršila
než zlepšila.
Obracím se proto na předsedu vlády ČR,
aby ve smyslu mé interpelace prověřil stav
v řízení ústředních
orgánů státní správy a vyvodil
závěry, které budou respektovat výsledek
svobodných voleb. Děkuji za pozornost.
14.I04 Interpelace poslance Jiřího Honajzra vládě
České republiky, jmenovitě Petru Pithartovi
a ministrům Vrbovi a Richterovi, ve věci jednání
vlády s firmou Baťa
Pane předsedající, dámy a pánové,
omluvte moji hlasovou indispozici, jsem nachlazen a pokusím
se být stručný.
Vznáším interpelaci na vládu ČR,
jmenovitě na pány premiéra Pitharta a ministry
Vrbu a Richtera ve věci jednání vlády
ČR s firmou Baťa. Předevčírem
byl tomu přesně rok, kdy jsem s mnohými z
vás zasedl jako poslanec - kooptant do těchto lavic.
Po celý tento rok jsem byl jako poslanec žijící
ve zlínském okrese m.j. bombardován při
každé příležitosti dotazy typu
"jak je to vlastně s Baťou, kdy už ho tady
budeme mít konečně zpátky?".
Protože jsem si dobře pamatoval, jak byl pan Baťa
v Československu v prosinci 1989 vítán, snažil
jsem se po celou tu dobu získávat informace ze všech
možných stran. Osobními konzultacemi s ministry,
s poslanci z národohospodářského výboru,
se zástupci firmy Baťa a dalšími. Nechtěl
jsem zatěžovat tuto sněmovnu věcí,
která by mohla mít příchuť partikularismu.
Dnes, kdy hodnotíme činnost vlády si dovolím
tento problém otevřít.
Jistě všichni sledujete jak těžce a složitě
v těchto dnech kdy přichází na světlo
světa ve Federálním shromáždění
zákon o mimosoudních rehabilitacích - ano
v souvislosti přechodu k nové demokratické
společnosti jsme přijali v zákonodárných
sborech princip restituce vlastnictví majetku a je najednou
obtížné posoudit co je a co už není
spravedlivé. Chápu jak úzce souvisí
otázka restituce s tolik potřebnou a očekávanou
privatizací. Ostatně tento problém je už
dnes plně v rukou Federálního shromáždění.
Vláda České republiky však zaujala ve
věci firmy Baťa stanovisko, které publikovala
10. ledna 1991 prostřednictvím společného
prohlášení ministerstva průmyslu a ministerstva
spravedlnosti. Vyplývá z něj jednoznačně,
že Tomáš Baťa mladší nemá
nárok na obuvnickou firmu Baťa, protože ani on,
ani nikdo z příbuzných neuložil do veřejné
úschovy akcie své firmy a nepřihlásil
je podle vyhlášky č. 95/1945 Sb.
25. ledna se na aktivu funkcionářů Československé
strany lidové ve Zlíně připojil ke
zmíněnému prohlášení i
místopředseda vlády pan Baudyš. Podle
sdělení zlínských novin konstatoval,
že pokud je pan Baťa ochoten při koupi akcií
akciové společnosti Svit učinit bezkonkurenční
nabídku, má šanci. Znamená to snad,
že v našem tisku v souvislosti s tímto problémem
publikovaná obava z monopolu jedné firmy najednou
není tím nejpodstatnějším? V
každém případě se zde nabízí
možnost připravit jednoho člověka po
druhém o totéž.
Shodou okolností se mi dostala do rukou kopie dopisu z
18. ledna 1991, který New Yorská advokátní
kancelář zastupující od roku 1947
Tomáše Baťu mladšího adresuje ministru
průmyslu panu Vrbovi. V podstatě se dá říci,
že toto expertní stanovisko jednoznačně
popírá ve zmíněném prohlášení
obou ministerstev, zejména v tom, že akcie firmy Baťa
nebyly podle dekretu č. 95 registrovány.
Vzhledem k tomu, že se v poslední době objevila
v tisku řada rozporných názorů a stanovisek,
žádám vládu České republiky,
aby v odpovědi na tuto interpelaci seznámila Českou
národní radu i veřejnost s celým průběhem
jednání se zástupci firmy Baťa. A zejména
pak s právním podkladem společného
prohlášení ministerstev průmyslu a spravedlnosti.
Na závěr si dovolím poznamenat, že návrat
firmy Baťa do Zlína je pro řadu jeho občanů
i obyvatel širokého okolí jedním z měřítek
konkrétnosti výsledků listopadové
revoluce a akceschopnosti vlády vzešlé ze svobodných
voleb. Děkuji vám za pozornost.
14.I05 Interpelace poslance Václava Moskala ministrovi
zemědělství České republiky
Bohumilu Kubátovi ve věci vypracování
koncepce rozvoje zemědělství, lesnictví
a potravinářství pro léta 1991 a 1992
Vážený pane předsedající,
vážení členové vlády,
dámy a pánové. Dovolte mi přednést
interpelaci na pana ministra zemědělství
České republiky Bohumila Kubáta ve věci
vypracování koncepce rozvoje zemědělství,
lesnictví a potravinářství pro rok
1991 a 1992. Tato koncepce, aby byla předložena zemědělsko-lesnické
a potravinářské komisi do 31. 3. 1991. Tento
požadavek odůvodňuji tímto: ve vládním
prohlášení z července, stať týkající
se zemědělství, svým obsahem neřešila
současnou ani budoucí problematiku zemědělství.
Proto jsem 3. 7. 1990 interpeloval pana ministra zemědělství
Kubáta, aby v zákonné době předložil
zemědělský program. Pan ministr Kubát
v odpovědi 31. 8. 1990 poukázal na zpracované
dokumenty, a to uplatnění ekonomické reformy
v agrárně potravinářském komplexu
a dále rozpracování specifik zemědělství
v rámci návrhu scénáře ekonomické
reformy. Od srpna 1990 do února 1991 se ukázalo,
že tyto dokumenty nemohou nahradit požadovanou koncepci.
V této souvislosti se odvolávám na četné
požadavky kladené zemědělskou veřejností
na tíživou situaci některých zemědělských
podniků.
14.I06 Interpelace poslance Václava Moskala předsedovi
vlády České republiky Petru Pithartovi ve
věci regionálních oddělení
Dovolte mi, abych přednesl druhou interpelaci na pana ministerského
předsedu dr. Petra Pitharta ve věci regionálních
oddělení, z nichž některá byla
navrhována při projednávání
několika návrhů zákonů. Dopis
Úřadu města Hradce Králové
uvádí, že pro život obyvatelstva nepostačí
výměna bývalé zkompromitované
špičky vedoucích pracovníků,
ale že je nutná systémová změna.
Místo zrušeného KNV vznikla řada a další
řady vznikají tzv. regionálních oddělení
či expozitur nebo pracovišť. Do jejich aparátu
přešla většina původních
pracovníků KNV, takže kromě vlastního
ministerstva v centru vznikla dnes jakási regionální
ministerstva s nejasnými pravomocemi a úkoly. Jsme
žádáni, abychom se rozhodným způsobem
zasadili o důsledné zrušení krajských
článků řízení, zabránili
obnově byrokratického systému řízení
a naopak usilovali o obnovu zemského zřízení.
Dále se v dopise poukazuje na absenci zákona o majetku
obcí a hospodaření s tímto majetkem.
Na základě toho navrhuji urychlené zřízení
zemských úřadů pro Čechy, Moravu
a Slezsko a zrušení všech zbytečných
administrativních mezičlánků.
14.I07 Interpelace poslance Miroslava Wolfa ministrovi zemědělství
České republiky ve věci neujasněné
koncepce těžby dřeva v chráněné
krajinné oblasti Podyjí
Vážený pane místopředsedo, vážená
vládo, vážené kolegyně a kolegové,
má interpelace se bude týkat ministerstva zemědělství,
konkrétně pana dr. Kubáta. V předloženém
hodnocení činnosti ministerstva zemědělství
je uvedeno, že "v lesním hospodářství
se skoncovalo s přímým zasahováním
do působnosti podniků, takže už nejsou
nuceny k nadměrné těžbě."
Já, bohužel, musím konstatovat, že nadměrná
těžba nadále pokračuje a je smutné,
že právě v oblastech, kde bychom to nejméně
potřebovali. Proto se na vás obracím, pane
ministře, se žádostí o urychlené
řešení hospodaření státních
lesů Brno, lesní závod Znojmo, v chráněné
krajinné oblasti Podyjí, na území
budoucího národního parku. Dle předložených
materiálů zde dochází k nadměrnému
hospodářskému využívání
lesa přesto, že se jedná o chráněné
území. Dovolte mi nyní, abych podal stručný
rozbor situace tak, jak mi jej poskytli pracovníci chráněné
krajinné oblasti.
Základním předpokladem národního
parku dle mezinárodní definice je skutečnost,
že lesy nebudou hospodářsky využívány.
To však neznamená, že by se v lesích národního
parku měla okamžitě zastavit těžba
dřeva. Naopak hospodářství bude nadále
řízeno ve směru převedení porostu
do přírodních struktur a skladby dřevin.
K tomuto cíli bude směřovat i těžba.
To znamená, že je nutno vytěžit skladebně
nevhodné dřeviny, nikoliv však holosečí.
Stát tedy o žádné dřevo ochuzen
nebude. Zalesnění - obnovu lesa je nutno provádět
jen u nevyhovujících porostů, výhradně
ekologickými postupy s vyloučením monokultur.
K těmto velice stručně uvedeným cílům
směřovaly i návrhy Správy CHKO, které
však většinou nebyly při zpracování
LHP respektovány.
Rozsah těžeb za decenium 1985 - 1995 je neúměrně
vysoký, v průměru to vychází
na 17,5 tis kubíků. Zejména je však
důležitá skutečnost, že většina
těžeb má být realizována formou
holoseče, s čímž nelze absolutně
souhlasit. Proto lesnická sekce Poradního sboru
CHKO, v němž mimo jiné pracují i odborníci
z lesnické fakulty, z geografického ústavu,
ze Správy CHKO, zpracovala opravené návrhy
a způsoby těžeb se žádostí
o změnu lesnicko-hospodářského plánu.
Žádosti nebylo vyhověno a těžby
v roce 1991, t.j. za jediný rok činí skoro
25 tis. m3, do značné míry opět
holoseče a dále jsou likvidovány cenné
mýtné listnaté porosty, doubravy, které
by vůbec neměly být těženy.
Ve snaze o komplexní ochranu lesů v připravovaném
Národním parku v Podyjí byla proto 17. dubna
1990 svolána porada k této problematice za osobní
účasti bývalého ministra životního
prostředí dr. Moldana a dalších zplnomocněných
pracovníků obou dotčených ministerstev.
V zápise z této porady se uvádí "...
považuje se za nezbytné, aby hospodaření
v národním parku bylo svěřeno samostatné
hospodářské jednotce v působnosti
ministerstva životního prostředí Správy
národního parku."
Všechny potřebné podklady byly ze strany Správy
CHKO v termínu dodány, delimitace však k předpokládanému
datu 1. 1. 1991 provedena nebyla. Vzhledem k probíhajícím
těžbám, se jeví akutní nebezpečí
ohrožení samotné podstaty národního
parku a jeho přírodního prostředí,
kde může dojít k nenávratným
změnám.
Vzhledem k tomu, že delimitace provedena nebyla, že
dochází ke zvýšené těžební
činnosti v této oblasti, vás, pane ministře,
žádám, abyste se zasadil o to, aby bylo ze
strany státních lesů přistoupeno k
jedné z těchto alternativ: buď realizovat těžby
důsledně, dle návrhu členů
lesnické sekce Poradního sboru CHKO Podyjí
a nebo, což by bylo jednodušší, do vyhlášení
národního parku všechny mýtní
těžby dočasně pozastavit. Chránit
v národním parku místo porostů pařezy
se jeví značně absurdní. Děkuji
za pozornost.