"Revírna rada používa pri nákupe
uhlia pre vlastnú spotrebu istých cenových
úľav. Ako bolo tejto výhody použité,
dokazuje tento výkaz: Pán Júlo Mazanec objednal
v januári tohoto roku 2 vagony uhlia, 250 q. Toto uhlie
bolo pokladnicou revírnej rady po objednávke zaplatené.
Ale nebolo použité pre revírnu radu tak, ako
sa objednalo, ale rozdelené bolo pomedzi týchto
"revolučných" vodcov alebo ich podniky:
Časopis "Pravda" 1490 kg, Júlo Verčík,
vtedajší tajomník komunistickej strany (Posl.
Kopecký: A čím je teď?) - určite
nie ľudákom - 3750 kg, obuvnícky podujímateľ
Löwinger (známy z pasovej aféry) 1520 kg, Immre
Roth, tajomník komunistickej strany 1080 kg, Milan Fiala,
senátor komunistickej strany, 530 kg, akýsi Ludevít
Tóth 480 kg, Štefan Major - váš hrdina
- poslanec komunistickej strany 1910 kg, (Výkřiky
posl. dr Jar. Dolanského.) W. Schiroky, komunistický
tajomník, 920 kg, terajší váš vodca
na Slovensku, ktorý este vtedy v soc. dem. "Robotníckych
novinách" bol uvádzaný nie s pekným
slovenským "Š", ale s "Sch", Schiroky,
prosím, a sotva už mal v tom čase štátne
občianstvo.
Od januára t. r. však uplynulo už 5 mesiacov.
Za uhlie revírna rada zaplatila a sú to ťažko
zarobené groše banských robotníkov.
Ale do dnes pokladnica revírnej rady nevykazuje príjem
za uhlie, ktoré bolo poukázané označeným
osobám. Revírna rada si požičala pred
časom istú sumu a platí z nej úroky.
V tomto prípade dala svoju hotovosť do uhlia pre ľudí,
ktorí nemajú s baníctvom nič spoločného.
Bude povinnosťou označených, aby tento krikľavý
prípad vysvetlili, lebo banícka verejnosť nestrpí,
aby sa takto so spoločným imaním všetkých
baníkov zaobchodilo! A najmenej ovšem pochopí,
že toto je dôkaz "revolučného"
vedenia robotníckej inštitúcie, aby rajzendri
s revolúciou z nej ťažili pre seba!" (Výkřiky
komunistických poslanců.)
Avšak nielen o komunistoch sa to tvrdí. Je pravda,
že komunisti sa soc. demokratom revanžovali. (Čujme!)
Vo svojom časopise "Pravda" č. 138
komunisti píšu, že soc. demokrati im vytýkajú
to, čo soc. demokrati robili ešte prv. Ďalej
píšu komunisti v uvedenom čísle svojho
časopisu toto (čte):
"V revírnej rade v Ružomberku v rokoch 1921 až
1925, tedy za vedenia soc. demokratov, bola zariadená veľká
kancelária, pozostávajúca z dvoch miestností
pre organizačné záležitosti, v ktorých
miestnostiach sa vždy nachádzalo niekoľko osôb,
ktoré s revírnou radou nemaly nič spoločného.
Z tejto kancelárie boly sriadené priamo dvere do
zasedacej siene revírnej rady. Zasedacia sieň bola
používaná na schôdze strany soc. dem.,
na členské, mládeže, žien a iné.
V budove boly složené tlačivá, hudobné
nástroje, prápory a iné predmety. Úradníci
revírnej rady vybavovali po čas úradných
hodín organizačné práce pre stranu
soc. dem. Stavebný pozemok, ktorý bol zvlášť
zakúpený, bol ohradený, na niekoľkých
stĺpoch bolo zavedené elektrické osvetlenie,
všetko na účet revírnej rady. Budova
bola daná soc. dem. mládeži k voľnej dispozícii,
ktorá tam cvičila a shromažďovala sa.
Tajomníci súdr. Hrstka, Bečko a iní
bývali v budove revírnej rady.
Od liptovských baníkov, ktorí boli na práci
v Maďarsku, došlo 5.000 Kč ako podpora na stavbu
budovy revírnej rady. Tento obnos bol vyzdvihnutý
sekretariátom soc. dem. a revírnej rade napriek
viacerým urgenciám ešte ani podnes nebol prinavrátený.
Soc. dem. sekretariát dlhuje revírnej rade vyše
800 Kč ešte z Ružomberka, ktorých ešte
podnes nevyrovnal. Soc. dem. sekretariát poslal tajomníka
revírnej rady p. Pletricha na nejaké pojednávanie
v ich záležitosti do Budapešti, tento si vyzdvihol
z pokladnice revírnej rady na cestovné trovy 2.300
Kč a tento obnos ešte podnes nie je revírnej
rade prinavrátený. Za vedenia soc. dem. v r. 1921
bola pokladničná strata revírnej rady podľa
bilančnej uzávierky 63.198.18 Kč. Kto peniaze
vzal a na čo ich upotrebil, nie je zistené. V r.
1922 tiež za vedenia soc. dem. v Ružomberku bolo odcudzené
v revírnej rade 100.000 Kč, čím bola
revírna rada ťažko hmotne poškodená."
Na jednej strane soc. demokrati vytýkali chyby komunistom,
na druhej strane zasa komunisti soc. demokratom. (Výkřiky
komunistických poslanců.) My máme na
to veľmi dobré príslovie: Ruka ruku umýva
a obidve sú špinavé, alebo: Handra onucu karhá
a obe sú špinavé. Či ste onuca alebo
handra, môžete si vybrať. (Výkřiky
komunistických poslanců.)
Soc. demokrati teda dokázali komunistom, že zneužívali
revírnu radu, a toto rovnako dokazujú komunisti
soc. demokratom. Takto sa šafárilo v ustanovizňach
baníkov, ktoré sú udržiavané
z peňazí všetkých baníkov bez
rozdielu. Po takýchto smutných skúsenostiach
je potrebné, aby v baníckych ustanovizňach
bol prevádzaný čo najprísnejší
dozor. (Posl. Kopecký: Fénix!) Priatelia
moji, najšpinavejšie je, keď sa niekto obohacuje
z peňazí tých najchudobnejších,
a to robili vaši vodcovia. Opýtajte sa vašich
vodcov, či už zaplatili za to uhlie.
Končiac vyhlašujem: sme zásadne za sanáciu
baníckeho poistenia, sme za soc. politické zákony
baníkov, sme za banícke ustanovizne, ale sme proti
ich zneužívaniu na stranícke a osobné
ciele. Dotiaľ bojovať neprestaneme, kým všetky
banícke ustanovizne nebudú slúžiť
výlučne tým, ktorým slúžiť
majú: baníkom! (Výborne! - Potlesk
slovenských ľudových poslanců.)
Předseda (zvoní): Dalším
přihlášeným řečníkem
je p. posl. Schütz. Dávám mu slovo.
Posl. Schütz (německy): Vážené
dámy a pánové!
Osnova, která dnes v pozdní hodině večerní
jest předložena k diskusi a v nejbližší
době má se státi zákonem, obsahuje
mimořádně významné dílo
zákona. Zpravodaj, především však
znamenitá a svědomitá důvodová
zpráva, jež jest připojena k vládnímu
návrhu, všichni již zevrubně vysvětlili
předmět, jenž má býti projednán.
Není třeba býti specialistou v oboru sociálních
pojištění, aby se zjistilo, že postavení
našich bratrských pokladen jako nejstaršího
odvětví sociálního pojištění
musí býti označeno jako přímo
beznadějné. Důvodová zpráva
oznamuje, že byli při hornictví dne 1. ledna
134.003 pojištěnci a že počet pojištěnců
dne 31. prosince 1934 klesl na 97.700. Naproti tomu počet
důchodců z 84.062 ze dne 1. ledna 1926 stoupl dne
31. prosince 1934 na 100.038. Jest tedy dnes jasno, že jest
u bratrských pookladen více důchodců
než pojištěnců, kteří platí
příspěvky. Podle mého mínění
jest dvojí důvod pro tento vývoj u bratrských
pokladen: Tragická vina a tragický osud.
Obchodní politika mužů, kteří
za obchodní politiku našeho tátu obzvláště
v prvním desetiletí mladé republiky byli
odpovědni, zasadila našemu vývozu těžké
rány. Nejen, že snahy o náš vývoz
uhlí zůstaly úplně marné, ježto
velmi často předcházely klamné obchodně
politické předpoklady, uzavření mnoha
průmyslových provozoven této země
značně zmenšilo spotřebu uhlí
a tím podstatně zvýšilo počet
nezamaměstnaných horníků. Každý
nezaměstnaný horník však počal
chyběti své bratrské pokladně jako
plátce příspěvků. Že odpovědní
mužové nechali racionalisační opatření
narůsti až k racionalisačnímu šílenství,
aniž zároveň přinutili osoby, jež
měly hlavní zisk na racionalisačních
opatřeních, k vyššímu plnění
pro sociální pojištění horníků,
zůstává tragickou vinou odpovědných
činitelů. Když ve falknovském hnědouhelném
revíru těžní podíl pro směnu
a muže činící v r. 1921 ne zcela 14
q stoupl v r. 1935 na více než 31 q, tedy když
stoupnutí činilo více než dvojnásobek,
nebyla by nouze bratrských pokladen nikdy nabyla těch
rozměrů nás tísnících,
kdyby byly musily uhelné společnosti poměrný
díl, který racionalisací vydělaly,
odváděti bratrským pokladnám.
K vině, která volá po odčinění
a která v této osnově bude zase jen částečně
napravena, se druží osud. Vyrovnání
čekatelství slovenských, podkarpatoruských
a hlučínských horníků s ostatními
důchodci, které jest samo o sobě samozřejmostí,
přineslo ústřední bratrské
pokladně značně zvýšené
výlohy. K tomu přichází ještě
posledních 7 těžkých let krise se svými,
právě pro hornictví strašnými
průvodními zjevy. Přinesly nové starosti,
a kdyby byla vláda vždy zase nezaskočila s
úvěry, byly by musily jmenované příčiny
vésti k pravidelné katastrofě pro pojištění
a tím k zoufalství provisionistů, vdov a
sirotků.
Po několik let zaměstnávají se nyní
všichni zúčastnění hledáním
východiska. Zůstává především
zásluhou prof. Schönbauma, že toto východisko
našel. Jest obsaženo v osnově zákona,
předloženého k rozpravě. Jádro
návrhu tvoří sanační návrh,
jenž zní, že pojistné prémie mají
činiti 66 Kč měsíčně,
ze kterých zaplatí polovinu zaměstnavatelé,
polovinu horníci, že mimo to hornické podniky
musí zaplatiti ještě 21 Kč měsíčně
za zaměstnance, že podnikatelé 2 1/2% skutečně
vyplacené mzdy odvedou bratrským pokladnám
a že 1% přijaté mzdy obětují
horníci, že se konečně bude vybírati
sanační dávka 15 hal. z 1 q hnědého
uhlí, 25 hal. z 1 q kamenného uhlí a 30 hal.
z 1 q koksu. Mimo to vloží stát ročně
do svého rozpočtu 90 milionů Kč.
Jest bolestné, že tím mimo normální
příspěvky musí zaměstnaní
horníci obětovati ještě 9 milionů
Kč, a bylo by s více stran projeveno jistě
skrovné přání, zda by se nemohl horníkům,
kteří pro hojný nucený odpočinek
vedou se svými rodinami přímo nesnesitelné
živobytí, tento obnos sleviti. V subkomitétu
bylo toto přání s několika stran předneseno.
Prof. Schönbaum a min. rada Bednář z ministerstva
veř. prací hájili však mínění,
že by taková změna osnovu jako celek ohrozila.
Když nyní horníci přes krisi a nezaměstnanost
béřou na sebe tuto oběť pro své
sociální pojištění, mohou právem
očekávati, že máme porozumění
pro řadu jiných přání. Obzvláště
hornictvo očekává, že vláda bude
věnovati pozornost trvajícím a pokračujícím
racionalisačním opatřením v hornictví.
Prostředky na akci pro zotavení dětí
horníků v zotavovnách jsou naprosto nedostatečné.
Měla by se tudíž podniknouti opatření
k doplnění těchto prostředků.
Předložená osnova nazývá se sanací
bratrských pokladen. Poněvadž jest to kompromis
všech zúčastněných a ježto
podle našeho uvážení se zřetelem
k ohroženému stavu bratrských pokladen v této
chvíli jest skoro jedině možným východiskem,
proto rádi hlasujeme pro tuto osnovu. Přijetí
tohoto vynikajícího zákonného díla
nechť jest zároveň skrovným pokusem
splatiti velký dluh díků, jejž má
veškeré obyvatelstvo naší země
vůči horníkům. Zajisté, všichni
dělníci a zřízenci musí vložiti
svou celou sílu do podniků, aby dosáhli u
nás obvyklých, strašně malých
a nepatrných mezd. Ale nikdo nedává svou
celou sílu za takových těžkých
a tvrdých podmínek jako horník. Jeho pracovní
den jest nepřetržitou sázkou toho posledního
a nejvyššího, co může člověk
dáti, jeho života pro nár. hospodářství
a státní obyvatelstvo. Touto sázkou nejsou
jen uznávající slova, nýbrž také
skutečně viditelná a hmatatelná cena
činu. Mužové, kteří dřeli
své tělo do nemoci, únavy a invalidity, nesmějí
se na sklonku svého života třásti o
své skrovné důchody. Musí míti
pocit, musí nabýti přesvědčení:
Naši nepřetržitou sázku života, obětování
našeho zdraví a mladistvé síly hodnotí
a odměňuje celý národ. Jen za takových
hledisek je osud horníků snesitelný.
I když sanační dílo pojištění
bratrských jest tak velké, a tak neomezeně
nalézá také naše uznání,
jest to jen počátek a nikoliv poslední slovo.
S úsilím a námahou byly bratrské pokladny
touto osnovou zákona zachráněny před
zhroucením. Zpustošené a ladem leží
haldy mezi Chebem a Ústím n. L. Asi 13.000 ha vzdělané
země dalo by se získati novým zřízením
zpustošených pozemků. Peněžní
náklad není nepřemožitelnou překážkou.
Podle dosavadních zkušeností může
se náklad na rekultivaci 1 ha odhadnouti průměrně
na 8000 Kč. S 90 až 100 miliony jednorázové
sanační částky pro zpustošené
pozemky dalo by se toto velké dílo dokončiti.
Uvážíme-li, že pozemková reforma
vyžadovala nákladu 20.000 Kč na 1 ha, jenž
skutečně byl také spotřebován,
přicházíme k názoru, že za tak
často jmenovaných úsilí opatřiti
práci jest i zmíněný problém
zcela schůdnou cestou ke zmírnění
nezaměstnanosti.
Mnozí synové horníků by se rádi
chopili povolání otcova, přese vši bídu
a nebezpečí. Ale cesta k jámě jim
zůstává uzavřena. Přesedlati
do oblasti jiných průmyslů jest pro ně
nemožné, poněvadž tyto průmysly
nemohou přijmouti nejen vlastní dorost, nýbrž
stále musí citelně zkracovati i své
staré osazenstvo. Z tohoto důvodu jest rekultivace
zpustošeného hornického území
tak jako sanace bratrských pokladen nevyhnutelným
úkolem pro muže, kteří před bohem,
svým svědomím a národy tohoto státu
převzali úkol starati se o blaho obyvatelstva. (Potlesk.)
Předseda (zvoní): Přerušuji
projednávání tohoto odstavce, jakož
i pořadu této schůze.
podle §u 2, odst. 4 jedn. řádu dal předseda:
na dnešní den posl. inž. Lischkovi, E.
Köhlerovi, Klimentovi, Němcovi
(SdP), dr Eichholzovi; na dnešní a zítřejší
den posl. Kunzovi; do konce tohoto týdne posl. Sandnerovi,
Frankovi, Illingovi, dr Zippeliusovi, dr
Köllnerovi, Suroviakovi.
nemocí posl. Vallo, Borkaňuk.
Lékařské vysvědčení
předložil posl. Révay.
Předseda přikázal vládní návrhy:
Ústavně-právnímu výboru
tisk 559; rozpočtovému výboru tisk
561.
mezi schůzí:
Zpráva tisk 558.
Odpověď tisk 565.
Návrhy tisky 556, 560, 563, 564 - přikázány
výboru iniciativnímu.
přikázal předseda došlé písemné
žádosti posl. Sidora a dr Wolfa, aby
proti posl. Kopeckému zakročeno bylo podle
§u 51 jedn. řádu pro urážlivé
výroky, jichž použil proti posl. Sidorovi
ve včerejší své řeči v
56. schůzi sněmovny a proti posl. dr Wolfovi
ve schůzi zahraničního výboru dne
17. června, k podání písemných
zpráv podle odst. 2 §u 51 jedn. řádu.
Předseda sdělil, že se předsednictvo
usneslo, aby se příští schůze
konala v pátek dne 26. června 1936 o 11. hodině
dopolední s
1 až 4. Nevyřízené odst. 4, 1 až
3 pořadu 57. schůze.
5. Zpráva výborů ústavně-právního
a zahraničního o vládním návrhu
(tisk 287) ústavního zákona o úpravě
státních hranic s Německem (tisk 451).
6. Zpráva výboru ústavně-právního
k usnesení senátu (tisk 537) o vládním
návrhu (tisky sen. 221 a 231) zákona, kterým
se prodlužuje účinnost některých
ustanovení tiskových zákonů (tisk
557).
7. Zpráva výborů ústavně-právního
a rozpočtového k usnesení senátu (tisk
549) o vládním návrhu zákona (tisky
sen. 219 a 239), kterým se prodlužuje s některými
změnami a doplňky účinnost zákona
ze dne 15. července 1932, č. 121 Sb. z. a n., kterým
se mění a doplňují některá
ustanovení zákona ze dne 14. prosince 1923, č.
7 Sb. z. a n. z r. 1924, o ochraně československé
měny a oběhu zákonných platidel, ve
znění zákona ze dne 19. června 1934,
č. 113 Sb. z. a n. (tisk 558).
8 až 11. Nevyřízené odst. 5 až
8 pořadu této schůze.