kterým předkládá Poslanecké
sněmovně Parlamentu České republiky
k vyslovení souhlasu Smlouva mezi Českou republikou
a Rakouskou republikou o dodatku k Evropské úmluvě
o právní pomoci ve věcech trestních
z 20. dubna 1959 a o usnadnění jejího uplatnění,
která byla podepsána dne 27. června ve Vídni.
za bezvadnost: ![]() |
kterým se předkládá Poslanecké
sněmovně Parlamentu České republiky
k vyslovení souhlasu Smlouva mezi Českou republikou
a Rakouskou republikou o dodatku k Evropské úmluvě
o právní pomoci ve věcech trestních
z 20. dubna 1959 a o usnadnění jejího uplatnění,
která byla podepsána dne 27. června ve Vídni.
Poslanecká sněmovna Parlamentu České
republiky souhlasí se Smlouvou mezi Českou
republikou a Rakouskou republikou o dodatku k Evropské
úmluvě o právní pomoci ve věcech
trestních z 20. dubna 1994 a o usnadnění
jejího uplatnění, která byla podepsána
dne 27. června 1994 ve Vídni.
Česká republika uskutečňuje s řadou
evropských států právní pomoc
ve věcech trestních na základě Evropské
úmluvy o právní pomoci ve věcech trestních.
Rakouská republika je jednou ze sousedních zemí
s velice čestným vzájemným kontaktem
justičních orgánů, a to bylo v minulosti
důvodem uzavření dvoustranné Smlouvy
o právní pomoci (vyhl. MZV č. 90/1985 Sb.).
Přístupem bývalé ČSFR k výše
uvedené Evropské úmluvě o právní
pomoci (dále Úmluva) však došlo k nahrazení
platné smlouvy touto úmluvou.
Vzhledem ke značné míře obecnosti
řady ustanovení Úmluvy a současně
narůstajícímu objemu řešených
případů v posledních 5 letech spojených
s vyšším pohybem obyvatelstva mezi státy
i všeobecným nárůstem kriminality je
i nadále třeba na bilaterální smluvní
bázi konkretizovat s Rakouskou republikou vzájemnou
spolupráci principiálně zakotvenou v Úmluvě,
s odkazem na její článek 26 odst. 3.
V článcích I, II a III se rozšiřuje
okruh případů vzájemně poskytované
pomoci i na pravomoc správních orgánů
a současně upravuje možnost odmítnutí
právní pomoci pro přílišnou nákladnost.
Rozšíření se týká dále
obnovy řízení, věci milosti a nároků
na odškodnění.
Úmluvou je obecně formulována možnost
odmítnutí právní pomoci, jedná-li
se o fiskální trestný čin. V návrhu
se smluvní strany zavazují poskytovat pomoc i u
těchto trestných činů, tj. činů
daňového, celního, monopolního a devizového
charakteru a podobných zde uvedených trestných
činů. Ustanovení umožní lépe
postihovat tento v poslední době se množící
druh trestné činnosti.
V článcích IV, V a VI návrhu
se upřesňuje předávání
věcí rámcově upravené v čl.
3 Úmluvy a podmínky a rozsah účasti
zástupců orgánů činných
v trestním řízení dožadujícího
státu při účasti na úkonech
právní pomoci, jakož i orgány, které
k tomu dávají souhlas. Jsou dále vymezeny
případy, kdy se poskytuje právní pomoc
ve formě zajištění předmětů
nebo prohlídky.
Články VII a VIII návrhu určuje
podmínky, za nichž se dožádaný
stát může vzdát navrácení
předmětů a za nichž jsou předvoláváni
k trestnímu řízení do dožadujícího
státu svědkové a znalci a upravuje možnost
požadování zálohy.
V článku IX jsou řešeny případy,
kdy dožadující stát žádá
při trestném řízení přítomnost
osoby, která je v dožádaném státě
ve vazbě, tj. nutnost omezení osobní svobody
i nezbytnost jejího zpětného předání.
Článek X rozšiřuje povinnost
vzájemného zasílání informací
z rejstříku trestů vyžádané
nejen justičními, ale i policejními orgány
a upravuje poskytování informací z jiného
důvodu než pro účely trestního
řízení.
V článku XI jsou specifikovány náležitosti
písemností, které mají být
doručeny.
Články XII a XIII obsahují podstatné
usnadnění vzájemného styku při
poskytování právní pomoci. Zatímco
nyní se většina dožádání
vyřizuje prostřednictvím ministerstev spravedlností,
což je při velkém objemu žádostí
nejen administrativně ale i časově náročné
a trvá i několik měsíců, návrh
předpokládá, že se soudy a státní
zastupitelství obou států budou stýkat
převážně přímo a že
budou využívat též možností
přímého doručování písemností
poštou.
V článcích XV a XVI se upřesňuji
podmínky zahajování trestního řízení
na základě oznámení smluvního
státu a upravují podmínky zahájení
řízení o činech proti cizímu
majetku i tehdy, když jsou u dožádaného
státu příslušné správní
orgány. Dále jsou konkretizovány náležitosti
návrhu na zahájení trestního stíhání
a upuštění od dalších opatření
týkajících se stíhání.
V článcích XVII, XVIII a XIX jsou
pak jednak upraveny poj m "justiční" orgán
a dále stanoveny podmínky nabytí platnosti
Smlouvy i možnosti její výpovědi.
Smlouva se uzavírá na návrh Rakouské
republiky. Nabude platnosti po výměně ratifikačních
listin, nebo se jedná o mezi.národní smlouvu
tzv. "prezidentské povahy", u které je
nezbytný souhlas Parlamentu a ratifikace prezidentem republiky.
Smlouva neobsahuje úpravu odlišnou od českého
právního řádu, její uplatnění
si nevyžádá změnu žádného
zákona. Dotýká se podstatnou měrou
práv a povinností občanů.
Realizace Smlouvy nebude mít dopad na státní
rozpočet.
mezi Českou republikou a Rakouskou republikou o dodatku
k Evropské úmluvě o právní
pomoci ve věcech trestních z 20. dubna 1959 a o
usnadnění jejího uplatnění.
(1) Právní pomoc se poskytuje také pro řízení
vedená z důvodů spáchání
trestného činu, jehož potrestání
v době, kdy se o právní pomoc žádá,
náleží v jednom smluvním státě
do pravomoci soudu a v druhém smluvním státě
do pravomoci správního orgánu.
(2) Je-li předmětem právní pomoci
doručení písemností, pak není
zapotřebí, aby v dožádaném státě
náležela stíhání do pravomoci
justičního nebo správního orgánu.
(3) Právní pomoc vyžádaná na
základě odstavce 1 může být odmítnuta,
jestliže čin neměl žádné
nebo pouze nevýznamné následky a náklady
spojené s poskytnutím právní pomocí
by nebyly opodstatněné.
Úmluva a tato smlouva se také užijí
a) ve věcech obnovy řízení
b) ve věcech milostí
c) v řízeních týkajících
se nároků na odškodnění za neoprávněnou
vazbu, ostatních, v důsledku trestního řízení
vzniklých nevýhod nebo za neoprávněné
odsouzení, pokud se neuplatňují jiné
mezistátní úmluvy.
(1) Právní pomoc se poskytuje v rámci článku
I také u trestných činů daňového,
celního, monopolního a devizového charakteru,
či vztahujících se na odvody a dávky,
a dále u trestných činů spočívajících
v porušení předpisů nakládání
se zbožím nebo předpisů zahraničního
obchodu. Poskytnutí právní pomoci nesmí
být odmítnut o pouze se zdůvodněním,
že právo dožádaného státu
neobsahuje stejné daňové, celní, monopolní
a devizové předpisy, ani předpisy vztahujíc
i se na odvody a dávky, a stejně tak ani předpisy
pro hospodářský styk či zahraniční
obchod, jako právo dožadujícího státu.
(2) Povinnost utajení, která podle předpisů
smluvních států existuje ve fiskálních
záležitostech, nebrání podle tohoto
článku právní pomoci, která
má být poskytnuta. Okolnosti nebo skutečnosti,
se kterými se justiční nebo správní
orgány jednoho smluvního státu v souvislosti
s žádostí o právní pomoc seznámí,
podléhají povinnosti utajení, kterou stanoví
předpisy tohoto smluvního státu ve fiskálních
záležitostech.
(1) Předměty nebo jiné majetkové hodnoty,
které pochází z čin za nějž
hrozí soudem uložený trest, nebo byly prostřednictvím
trestného činu získány, jsou předány
za účelem vydání poškozenému
nebo jiného rozhodnutí soudu v dožadujícím
státě, pokud je toto podle práva dožadujícího
státu přípustné a nenastane-li situace,
že
a) předměty jsou v dožádaném
státě zapotřebí jako důkazy
při řízení zahájeném
před soudem nebo správním orgánem,
b) předměty podléhají v dožádaném
státě zabavení nebo propadní nebo
c) na ně uplatňují právo třetí
osoby.
(2) Pro žádost podle odstavce 1 není potřebné
soudem nařídit zajištění.
(3) Dožádaný stát nebude při
zajištění předmětů uplatňovat
celní zástavní právo nebo jiné
věcné ručení podle předpisů
celního a daňového práva a zříká
se tak navrácení těchto předmětů
s tou výhradou, pokud by trestným činem poškozený
vlastník předmětů tuto dávku
dlužil sám.
(1) Zástupcům orgánů činných
v trestním řízení, ostatním
zúčastněným a jejich právním
poradcům se na žádost dožadujícího
státu povolí, aby mohli být přítomni
při provádění úkonů
spojených s právní pomocí v dožádaném
státě. Mohou navrhovat doplňující
otázky nebo provedení doplňujících
úkonů. Zde je uplatněn článek
12 Úmluvy.
(2) S výkonem služebních povinností
zástupců orgánů druhého smluvního
státu musí podle odstavce 1 v České
republice, po podání obžaloby v dožadujícím
státě, vyslovit souhlas ministr spravedlnosti, jinak
nejvyšší Statní zástupce, v Rakouské
republice pak spolkový ministr spravedlnosti.
Právní pomoc ve formě zajištění
předmětů nebo prohlídky se poskytuje
pouze v případech, jestliže by v dožádaném
státě náleželo stíhání
trestného činu vedoucího k podání
žádosti v době, kdy se o první pomoc
žádá, do pravomoci justičního
orgánu.
Dožádaný stát se může vzdát
navrácení důkazních předmětů
nebo písemností, pokud třetí osoby
uplatňující své právo k těmto
věcem neprohlásí, že s tím nesouhlasí.
Článek 10 odstavce 2 Úmluvy se v každém
případě použije při předvolání
svědka nebo znalce. Tyto osoby mohou samy požadovat
zálohu podle článku 10 odstavce 3 Úmluvy.
(1) Povolí-li dožádaný stát,
aby osoba, která je ve vazbě na výsostném
území dožadujícího státu,
byla přítomna vyřizování žádosti
o právní pomoc, pak ji musí po dobu jejího
pobytu na svém výsostném území
držet ve vazbě a po projednání úkonů
spojených s poskytnutím právní pomoci
ji neprodleně opět předat dožadujícímu
státu, pokud tento nepožaduje propuštění
na svobodu.
(2) Povolí-li třetí stát, aby osoba,
která je ve vazbě na výsostném území
některého smluvního státu, byla přítomna
vyřizování žádosti o právní
pomoc, pak platí pro průvoz této osoby přes
výsostní území druhého smluvního
státu také odstavce 2 a 3 článku 11
Úmluvy.
(3) Ustanovení článku 12 Úmluvy se
užijí v případech uvedených v
odstavcích 1 a 2.
(1) Dožádaný stát předává
informace z trestního rejstříku vyžádané
policejními orgány druhého smluvního
státu pro účely trestního řízení
v tom rozsahu, v jakém by je mohly obdržet jeho vlastní
policejní orgány v podobných případech.
(2) Z jiných důvodů, než pro účely
trestního řízení, se na žádost
orgánů druhého smluvního státu
poskytují informace z trestního rejstříku
druhého smluvního státu v tom rozsahu, v
jakém by je mohly získat jeho vlastní orgány
v podobných případech.
(1) V žádostech o doručení se v rámci
údajů o předmětu a důvodu žádosti.
také specifikuje druh písemností, která
má být doručena, a postavení příjemce
v řízení.
(2) K žádosti o prohlídku nebo zajištění
důkazních prostředků nebo písemností
se přikládá vyhotovení nebo ověřený
opis nařízení soudu. Nelze-li k žádosti
o zajištění předmětů nebo
prohlídku přiložit originál nebo ověřený
opis soudního nařízení, pak stačí
prohlášení příslušného
justičního orgánu, že předpoklady
potřebné pro toto opatření jsou dány
právní úpravou platnou v dožadujícím
státě.
(1) Nestanoví-li tato smlouva jinak, mohou se justiční
orgány obou smluvních států v záležitostech
právní pomoci ve věcech trestních
stýkat přímo. Žádosti lze podle
Úmluvy a této smlouvy předává
prostřednictvím ministra spravedlnosti České
republiky, pokud byl a v dožadujícím státě
jíž podána obžaloba, jinak prostřednictvím
nejvyššího státního zástupce
České republiky na straně jedné a
spolkového ministra spravedlnosti Rakouské republiky
na straně druhé.
(2) Žádosti o provedení prohlídky nebo
zajištění, předání předmětů,
o předání nebo průvoz vězňů
jsou předávány prostřednictvím
nejvyššího státního zástupce
nebo ministra spravedlnosti České republiky a spolkového
ministra spravedlnosti Rakouské republiky. V naléhavých
případech je přípustný bezprostřední
kontakt mezi justičními orgány, avšak
mimo to je třeba předat opis žádosti
cestou předpokládanou ve větě 1.
(3) Zasílané písemnosti mohou být
také doručovány bezprostředně
poštou podle předpisů platných pro poštovní
styk. Písemnosti zaslané poštou, jejichž
zasílání není podle Úmluvy
a této smlouvy přípustné, se považují
v obou smluvních státech za příjemci
nedoručené.
(4) Žádosti uvedené v článku
X této smlouvy jsou předávány nejvyšším
státním zástupcem České republiky
na straně jedné a spolkovým ministrem vnitra
Rakouské republiky na straně druhé a stejnou
cestou se na ně i odpovídá. Při nebezpečí
z prodlení je přípustný bezprostřední
styk mezi policejními orgány a příslušnými
orgány z oblasti rejstříku trestů.
(1) Překlady žádostí podávaných
podle této smlouvy ni; připojených podkladů
se nepřipojují, nestanoví-li tato smlouva
jinak.
(2) K písemnostem, které mají být
doručeny, je třeba připojit překlad
do jazyka dožádaného státu vyhotovený
a ověřený úředně stanoveným
tlumočníkem, který má sídlo
v jednom ze smluvních států. Ověření
podpisu tlumočníka není nutné.
(3) Není-li písemnost, která má být
doručena, opatřena překladem do jazyka dožádaného
státu, omezí se dožádaný snad
na to, že zařídí doručení
předáním písemnosti příjemci
označenému v žádosti, je-li jí
ochoten přijmout.
(4) K písemnostem, které jsou zasílány
podle článku XII odstavec 3 této smlouvy
bezprostředně poštou, musí být
vždy připojen překlad do jazyka dožádaného
státu. Pokud není doručovaná písemnost
opatřena překladem do jazyka dožádaného
státu, pak platí doručení v obou smluvních
státech za neuskutečněné. Při
doručování písemností poštou
vlastním státním příslušníkům
nemusí být překlad přiložen.
Náklady vzniklé předáním předmětů
a dalších majetkových hodnot podle článku
IV a dále vzniklé předáním
a průvozem vězňů podle článku
IX hradí dožadující stát.
(1) Na základě předaného trestního
oznámení podle článku 21 Úmluvy
zahájí příslušné orgány
druhého smluvního státu podle právních
předpisů tohoto státu trestní řízení
stejným způsobem jako u trestného činu
spáchaného na území svého státu.
Dožádaný stát provede řízení
o činech proti cizímu majetku, které jsou
podle práva dožadujícího státu
soudně trestné, i tehdy, když podle jeho práva
jsou pro řízení příslušné
správní orgány.
(2) Příslušné orgány státu
místa činu přezkoumají v jednotlivém
případě, zda podání trestního
oznámení podle článku 21 Úmluvy
žádoucí v zájmu zjištění
pravdy, z jiných důvodů důležitých
pro trestní řízení, z důvodů
týkajících se uložení trestu
nebo výkon trestu nebo zájmu resocializace obviněného.
(3) Pro posouzení soudně trestných činů
spáchaných v dopravě se v dožádaném
státě vychází z dopravních
předpisů platných na místě
činu.
(4) Návrh nutný pro zahájení trestního
řízení nebo obdobně; zmocnění,
které bylo dáno v dožadujícím
státě, jsou účinné i v dožádaném
státě. Jsou-li pouze podle práva dožádaného
státu nutně žádostí či
zmocnění, pak je možno je dodat dodatečně
během přiměřeně lhůty,
kterou dožádaný stát stanoví.
Žádost musí obsahovat krátké
vylíčení skutkového stavu, jakož
i pokud možno co nejpřesnější údaje
o obviněné osobě, jejím státní
občanství a místu jejího bydliště
nebo pobytu. K žádosti se připojí:
a) originál nebo ověřený opis (kopie)
spisů, jakož i věcné důkazy,
které přicházejí v úvahu;
b) opis ustanovení o skutkové podstatě a
trestu, která se použijí na čin podle
práva platného v místě činu,
a u činů soudně trestných spáchaných
v dopravě kromě toho dopravní předpisy
rozhodné pro jejich posouzení;
c) prohlášení poškozeného, jež
jsou nutná k zahájení trestního řízení.
(6) Důkazní předměty a originální
podklady jsou vráceny dožadujícímu státu
co možná nejdříve, pokud se dožadující
stát navrácení nezřekne. Existující
práva dožádaného státu nebo třetích
osob k předaným předmětům zůstávají
nedotčena.
Justiční orgány dožadujícího
státu upustí s konečnou platností
do dalších opatření týkajících
se stíhání nebo výkonu trestu pro
čin, pro který byla podána žádost
o převzetí trestního stíhání
obviněné osoby:
a) jestliže trest vynesený v dožádaném
státě byl vykonán, prominut nebo je promlčen;
b) pokud byl výkon trestu zcela nebo zčásti
odložen nebo bylo odročeno rozhodnutí o potrestání;
c) jestliže z důkazních důvodů
byla obviněna osoba pravomocně zproštěna
obžaloby nebo řízení proti ní
bylo s konečnou platností zastaveno.
V duchu této dohody se za justiční orgány
považují:
a) za Českou republiku: soudy, státní zastupitelství
a ministerstvo spravedlnosti.
b) za Rakouskou republiku: soudy, státní zastupitelství
a spolkové ministerstvo spravedlnosti;
Vypoví-li jeden ze smluvních států
Úmluvu, pak nabyde vypovězení Úmluvy
ve vztahu mezi Českou republikou a Rakouskou republikou
platnosti dva roky po doručení. oznámení
o vypovězení Úmluvy generálnímu
tajemníkovi Rady Evropy.
(1) Tato smlouva podléhá ratifikaci. Ratifikační
listiny budou vyměněny v Praze.
(2) Smlouva vstoupí v platnost prvního dne třetího
měsíce následujícího po měsíci,
ve kterém byly vyměněny ratifikační
listiny.
(3) Smlouva zůstává v platnosti na dobu neurčitou,
pokud jeden ze smluvních států smlouvu písemně
diplomatickou cestou nevypoví; v tom případě
pozbývá smlouva platnosti rok po vypovězení,
nejpozději však k termínu, ke kterému
pozbyde platnosti Evropská úmluva o právní
pomoci ve věcech trestních mezi smluvními
státy této smlouvy. Na důkaz toho zmocněnci
obou smluvních států tuto smlouvu podepsali
a opatřili ji pečetěmi.
Dáno ve Vídni, dne 27. června 1994 ve dvou
původních vyhotoveních, každé
v jazyce českém a německém, přičemž
obě znění mají stejnou platnost.