1. Příjmy, které pobírá rezident
jednoho smluvního státu jako na veřejnosti
vystupující umělec, například
jako divadelní, filmový, rozhlasový nebo
televizní umělec nebo hudebník, nebo jako
sportovec ze svých osobně vykonávaných
činností v druhém smluvním státě,
mohou být bez ohledu na ustanovení článků
14 (Nezávislá povolání) a 1,5 (Závislá
povolání) zdaněny v tomto druhém státě,
vyjma případů, kdy částka hrubých
příjmů plynoucích tomuto umělci
nebo sportovci včetně výdajů, jež
mu byly nebo jeho jménem byly hrazeny z takových
činností, nepřesáhne dvacet tisíc
dolarů Spojených států (20.000 USD)
nebo jejich ekvivalent v českých korunách
za příslušný daňový rok.
Taková daň může být uložena
srážkou na celou částku všech hrubých
příjmů plynoucích takovému
umělci nebo sportovci v kterémkoli období
během příslušného daňového
roku, za předpokladu, že umělec nebo sportovec
je oprávněn obdržet refundaci takových
daní, jestliže nevznikne daňová povinnost
v příslušném daňovém roce
podle ustanovení této smlouvy.
2. Jestliže příjmy z činností
vykonávaných osobně umělcem nebo sportovcem
neplynou tomuto umělci nebo sportovci, nýbrž
jiné osobě, mohou být tyto příjmy
této jiné osoby bez ohledu na ustanovení
článků 7 (Zisky podniků) a 14 (Nezávislá
povoláni.) zdaněny ve smluvním státě,
ve kterém jsou činnosti umělce nebo sportovce
vykonávány, pokud není zjištěno,
že ani umělec nebo sportovec ani jiné osoby,
které mají k němu vztah, se nepodílejí
přímo nebo nepřímo na ziscích
této jiné osoby jakýmkoli způsobem,
včetně obdržení odložené
odměny, prémií, poplatků, dividend,
rozdělení zisků osobních společností
nebo jiných rozdělených zisků.
3. Příjmy plynoucí rezidentu jednoho smluvního
státu jako umělci nebo sportovci budou bez ohledu
na ustanovení odstavců 1 a 2 osvobozeny od zdanění
druhým smluvním státem, jestliže návštěva
tohoto druhého státu je podstatným způsobem
hrazena z veřejných fondů prvně zmíněného
státu nebo jeho nižšího správního
útvaru nebo místního orgánu a nebo
je vykonávána na základě zvláštní
dohody mezi vládami smluvních států.
1. S výhradou ustanovení článku 20
(Veřejné služby):
a) penze a jiné podobné platy za předchozí
zaměstnání plynoucí rezidentu jednoho
smluvního státu, který je jejich skutečným
vlastníkem, nebo jiné osobě, která
je rezidentem téhož smluvního státu,
podléhají zdanění pouze v tomto státě;
a
b) příspěvky sociálního pojištění
a jiné veřejné penze vyplácené
jedním smluvním státem rezidentu druhého
smluvního státu nebo občanu Spojených
států podléhají zdanění
pouze v prvně zmíněném státě.
2. Renty plynoucí rezidentu jednoho smluvního státu,
jež je jejich skutečným vlastníkem,
podléhají zdanění pouze v tomto státě.
Výraz "renta" použitý v tomto odstavci
označuje stanovenou částku vyplácenou
opakovaně v určených termínech po
určený počet let na základě
závazku uskutečnit tyto platby náhradou za
zcela odpovídající plnění (jiné
než poskytování služeb).
3. Alimenty placené rezidentu jednoho smluvního
státu podléhají zdanění pouze
v tomto státě. Výraz "alimenty"
použitý v tomto odstavci označuje opakované
platby uskutečňované podle písemné
smlouvy o rozchodu nebo podle rozhodnutí o rozvodu, odděleném
vyživování nebo povinné podpoře,
a které jsou zdanitelné u příjemce
podle zákonů státu, jehož je rezidentem.
4. Neodečitatelné alimenty a opakované platby
za účelem podpory dítěte uskutečňované
podle písemné smlouvy o rozchodu nebo podle rozhodnutí
o rozvodu, odděleném vyživování,
nebo povinné podpoře, vyplácené rezidentem
jednoho smluvního státu rezidentu druhého
smluvního státu, nepodléhají zdanění
v tomto druhém státě.
Odměny, včetně penzí, vyplácené
z veřejných fondů jednoho smluvního
státu nebo nižšího správního
útvaru nebo místního orgánu tohoto
státu občanu tohoto státu za služby
prokazované ve funkcích vládní povahy
podléhají zdanění pouze v tomto státě.
Avšak ustanovení článku 14 (Nezávislá
povolání), článku 15 (Závislá
povolání) nebo článku 18 (Umělci
nebo sportovci) se podle případu uplatní
a nepoužije se předchozí věta na odměny
vyplácené z veřejných fondů
jednoho smluvního státu, nižšího
správního útvaru nebo místního
úřadu tohoto státu za služby prokazované
v souvislosti s průmyslovou nebo obchodní činností
prováděnou některým smluvním
státem, nižším správním
útvarem nebo místním úřadem
tohoto státu.
1. a) Fyzická osoba, která je rezidentem v jednom
smluvním státě na počátku své
návštěvy druhého smluvního státu
a která se dočasně zdržuje v tomto druhém
státě za prvořadým účelem:
(i) studia na univerzitě nebo jiném úředně
uznaném vzdělávacím ústavu
v tomto druhém smluvním státě, nebo
(ii) zajištění výcviku požadovaného
pro kvalifikaci prováděné profese nebo profesní
specializace, nebo
(iii) studia nebo provádění výzkumu
jako příjemce peněžních darů,
příspěvků a ocenění
od vládních, církevních, dobročinných,
vědeckých, literárních nebo vzdělávacích
organizací,
bude osvobozena od zdanění tímto druhým
smluvním státem ze všech částek
popsaných v pododstavci b) tohoto odstavce na období
nepřesahující pět let od data svého
příjezdu do tohoto druhého smluvního
státu.
b) Částky, na něž odkazuje pododstavec
a) tohoto odstavce, jsou:
(i) úhrady z ciziny, jiné než odměna
za osobní služby, za účelem její
výživy, vzdělávání, studia,
výzkumu nebo výcviku;
(ii) peněžní dar, příspěvek
nebo ocenění; a
(iii) příjmy z osobních služeb vykonávaných
v tomto druhém státě v souhrnné částce
nepřesahující 5,000 dolarů Spojených
států (5,000 USD) nebo její ekvivalent v
českých korunách za jakýkoliv daňový
rok.
2. Fyzická osoba, která je rezidentem jednoho smluvní
ho státu na počátku své návštěvy
druhého smluvního státu a která se
dočasně zdržuje v tomto druhém smluvním
státě jako zaměstnanec rezidenta prvně
zmíněného smluvního státu nebo
s ním má smlouvu, za prvořadým účelem:
a) získání technických, profesních
nebo podnikatelských zkušeností od osoby jiné
než je uvedený rezident prvně zmíněného
smluvního státu, nebo
b) studia na univerzitě nebo jiném úředně
uznaném vzdělávacím ústavu
v tomto druhém smluvním státě,
bude osvobozena od zdanění tímto druhým
smluvním státem na období 12ti po sobě
jdoucích měsíců ze svých příjmů
z osobních služeb v souhrnné částce
nepřesahující 8,000 dolarů Spojených
států (8,000 USD) nebo jejího ekvivalentu
v českých korunách.
3. Fyzická osoba, která je rezidentem některého
ze smluvních států v době, kdy se
začíná dočasně zdržovat
ve druhém smluvním státě a která
se dočasně zdržuje v tomto druhém státě
po období nepřesahující 1 rok, jako
účastník programu financovaného vládou
tohoto druhého smluvního státu za prvořadým
účelem výcviku, výzkumu nebo studia,
bude osvobozena od zdanění tímto druhým
státem ze svých příjmů z osobních
služeb vykonávaných v souvislosti s takovým
výcvikem, výzkumem nebo studiem v tomto druhém
smluvním státě v souhrnné částce
nepřesahující 10,000 dolarů Spojených
států (10, 000 USD) nebo jejího ekvivalentu
v českých korunách.
4. Příslušné úřady smluvních
států se mohou dohodnout na změně
částek uvedených v odstavcích 1 (b)
(iii), 2 (b) a 3 tohoto článku, aby byly zohledněny
významné změny v cenových hladinách.
5. Fyzická osoba, která navštíví
jeden smluvní stát za prvořadým účelem
výuky nebo provádění výzkumu
na univerzitě, vysoké škole, škole nebo
jiném úředně uznaném vzdělávacím
nebo výzkumném ústavu v tomto smluvním
státě a která je nebo bezprostředně
před takovou návštěvou byla rezidentem
druhého smluvního státu, bude osvobozena
od zdanění v prvně zmíněném
státě na období nepřesahující
dva roky z odměn za takovou výuku nebo výzkum"
Výhody poskytované v tomto odstavci nebudou uděleny
fyzické osobě, která během bezprostředně
předcházejícího období využívala
výhod jednoho z předcházejících
odstavců tohoto článku. Fyzická osoba
bude oprávněna k výhodám tohoto odstavce
pouze jednou.
5. Tento článek se nepoužije na příjmy
z výzkumu, jestliže takový výzkum není
prováděn ve veřejném zájmu,
nýbrž v první řadě pro soukromý
prospěch určité osoby nebo osob.
1. Příjmy osoby, jež je rezidentem v jednom
smluvním státě, ať vznikají kdekoli,
o kterých se nepojednává v předchozích
článcích této smlouvy, podléhají
zdanění pouze v tomto státě.
2. Ustanovení odstavce 1 se nepoužije na příjmy,
jiné než příjmy z nemovitého
majetku, jak je definovaný v odstavci 2 článku
6 (Příjmy z nemovitého majetku), jestliže
skutečný vlastník těchto příjmů,
který je rezidentem smluvního s tátu, provádí
nebo prováděl průmyslovou a obchodní
činnost v druhém smluvním státě
prostřednictvím stálé provozovny tam
umístěné, nebo vykonává nebo
vykonával v tomto druhém státě nezávislé
povolání ze stálé základny
tam umístěné, a tyto příjmy
lze přičíst takové stálé
provozovně nebo stálé základně.
V takovém případě se uplatní
ustanovení článku 7 (Zisky podniků)
nebo článku 14 (Nezávislá povolání),
podle toho, o jaký případ jde.
1. Majetek představovaný nemovitým majetkem
uvedeným v článku 6 (Příjmy
z nemovitého majetku), vlastněný rezidentem
jednoho smluvního státu a umístěný
ve druhém smluvním státě, může
být zdaněn v tomto druhém státě.
2. Majetek představovaný movitým majetkem,
který tvoří část provozního
majetku stálé provozovny, kterou má podnik
jednoho smluvního státu ve druhém smluvním
státě, nebo movitým majetkem vztahujícím
se ke stálé základně, kterou má
rezident jednoho smluvního státu ve druhém
smluvním státě za účelem výkonu
nezávislého povolání, může
být zdaněn v tomto druhém státě.
3. Majetek představovaný loděmi, letadly
a kontejnery, které vlastní rezident některého
smluvního státu a které provozuje v mezinárodní
dopravě, a movitým majetkem vztahujícím
se k provozování takových lodí a letadel,
podléhá zdanění pouze v tomto státě.
4. Všechny další části majetku
rezidenta některého smluvního státu
podléhají zdanění pouze v tomto státě.
1. V souladu s ustanoveními a s výhradou omezení
právních předpisů Spojených
států (které mohou být čas
od času pozměněny, aniž by se změnily
jejich obecné principy), Spojené státy povolí
rezidentu nebo občanu Spojených států
jako zápočet na daň z příjmů
Spojených států daň z příjmů
zaplacenou v České republice tímto rezidentem
nebo občanem nebo jeho jménem.
2. V České republice bude dvojímu zdanění
zabráněno následujícím způsobem:
Česká republika může při ukládání
daní svým rezidentům zahrnout do základu,
ze kterého se takové daně ukládají,
příjmy, které mohou být podle ustanovení
této smlouvy také zdaněny ve Spojených
státech, avšak povolí snížit částku
daně vypočtenou z takového základu
o částku rovnající se dani zaplacené
ve Spojených státech (jiné než pouze
na základě občanství). Takové
snížení však nepřesáhne
tu část české daně vypočtené
před jejím snížením, která
poměrně připadá na příjmy,
které mohou být podle ustanovení této
smlouvy zdaněny ve Spojených státech (jiné
než pouze na základě občanství).
3. V případě fyzické osoby, která
je občanem Spojených státu a rezidentem České
republiky, se má za to, že příjem, který
může být zdaněn ve Spojených
státech výhradně z důvodu občanství
v souladu s odstavcem 3 článku 1 (Osoby, na které
se smlouva vztahuje), má zdroj v České republice
do rozsahu nezbytného pro zabránění
dvojímu zdanění, za předpokladu, že
v žádném případě nebude
daň placená Spojeným státům
menší než daň, která by byl a zaplacena,
kdyby fyzická osoba nebyla občanem Spojených
států.
1. Státní příslušníci
jednoho smluvního státu nebudou podrobeni v druhém
smluvním státě žádnému
zdanění nebo povinnostem s ním spojeným,
které jsou jiné nebo tíživější
než zdanění a s ní m spojené
povinnosti, kterým jsou nebo mohou být podrobeni
státní příslušníci tohoto
druhého státu, kteří jsou ve stejné
situaci. Toto ustanovení se bude uplatňovat i na
osoby, které nejsou rezidenty jednoho nebo obou smluvních
států. Avšak pro účely zdanění
Spojených států, státní příslušníci
Spojených států, kteří podléhají
z danění na základě celosvětového
zisku, nejsou ve stejné situaci jako čeští
státní příslušníci, kteří
nejsou rezidenty Spojených států.
2. Výraz "státní příslušníci"
označuje:
a) všechny fyzické osoby, které jsou státními
občany některého smluvní ho státu;
b) všechny právnické osoby, osobní společnosti
a sdružení, které byly zřízeny
podle práva platného v některém smluvním
státě.
3. Zdanění stálé provozovny, kterou
podnik jednoho smluvního státu má v druhém
smluvním státě, nebude v tomto druhém
státě nepříznivější
než zdanění podniků tohoto druhého
státu, které vykonávají tutéž
činnost. Toto ustanovení nebude vykládáno
jalo závazek jednoho smluvního státu, aby
přiznal rezidentům druhého smluvního
státu osobní úlevy, srážky a
snížení pro daňové účely
z důvodů osobního stavu nebo rodinných
závazků, které přiznává
svým rezidentům.
4. Nic v tomto článku nebude vykládáno
jako zabraňující některému
ze smluvních států uložit daň,
jak je popsaná v odstavci 6 článku 10 (Dividendy).
5. Vyjma případů, kdy se uplatní ustanovení
odstavce 1 článku 9 (Sdružené podniky),
odstavce 4 článku 11 (Úroky) nebo odstavce
5 článku 12 (Licenční poplatky), úroky,
licenční poplatky a jiné úhrady placené
rezidentem jednoho smluvního státu rezidentu druhého
smluvního státu budou pro účely stanovení
zdanitelných zisků prvně zmíněného
rezidenta odečitatelné za stejných podmínek,
jako kdyby byly placeny rezidentu prvně zmíněného
státu. Obdobně, jakékoliv dluhy, které
má rezident jednoho smluvního státu vůči
rezidentu druhého smluvního státu, budou
pro určení zdanitelného majetku prvně
zmíněného rezidenta odečitatelné
za stejných podmínek, jako kdyby byly smluveny s
rezidentem prvně zmíněného státu.
6. Podniky jednoho smluvního s tátu, jejichž
jmění je z cel a nebo zčásti, přímo
nebo nepřímo vlastněno nebo kontrolováno
osobou nebo osobami, které jsou rezidenty v druhém
smluvním státě, nebudou podrobeny v prvně
zmíněném státě žádnému
zdanění nebo povinnostem s ním spojeným,
které jsou jiné nebo tíživější
než zdanění a s ním spojené povinnosti,
kterým jsou nebo budou moci být podrobeny ostatní
podobné podniky prvně zmíněného
státu.
7. Ustanovení tohoto článku se bez ohledu
na ustanovení článku 2 (Daně, na které
se smlouva vztahuje) budou vztahovat na daně jakéhokoliv
druhu a charakteru ukládané jedním ze smluvních
států nebo jeho nižším správní
m útvarem nebo místním úřadem
tohoto státu.
1. Jestliže se osoba domnívá, že opatření
jednoho nebo obou smluvních států vedou nebo
povedou u něj ke zdanění, které není
v souladu s ustanoveními této smlouvy, může
bez ohledu na opravné prostředky, které poskytuje
právo těchto států, předložit
svůj případ příslušnému
úřadu smluvního státu, jehož
je rezidentem nebo státním příslušníkem.
Případ musí být předložen
do tří let od první ho oznámení
o opatření vedoucího ke zdanění,
které není v souladu s ustanoveními této
smlouvy.
2. Příslušný úřad se bude
snažit, bude-li považovat námitku za oprávněnou
a nebude-li sám schopen najít uspokojivé
řešení, vyřešit případ
dohodou s příslušným úřadem
druhého smluvní ho státu tak, aby se vyloučilo
zdanění, které není ve shodě
s touto smlouvou. Dosažená dohoda bude provedena bez
ohledu na jakákoliv časová či jiná
procedurální omezení obsažená
ve vnitrostátních právních předpisech
smluvního státu.
3. Příslušné úřady smluvních
států se budou snažit vyřešit dohodou
jakékoli v obtíže nebo pochybnosti, které
mohou vzniknout při výkladu nebo aplikaci této
smlouvy. Mohou také spolu konzultovat zamezení dvojímu
zdanění u případů, o kterých
tato smlouva nepojednává.
4. Příslušné úřady smluvních
států mohou vejít v přímý
styk za účelem dosažení dohody ve smyslu
předchozích odstavců.
1. Příslušné z.řady smluvních
států si budou vyměňovat informace
nutné pro aplikaci ustanovení této smlouvy
nebo vnitrostátních právních předpisů
smluvních států, které se vztahují
na daně, jež jsou předmětem této
smlouvy, pokud toto zdanění není v rozporu
s touto smlouvou. Výměna informací není
omezena článkem 1 (Osoby, na které se smlouva
vztahuje). Jakékoliv informace obdržené smluvním
státem budou udržovány v tajnosti stejným
způsobem jalo informace obdržené podle vnitrostátních
právních předpisů tohoto státu
a budou sděleny jen osobám nebo úřadům
(včetně soudů a správních orgánů),
které se zabývají vyměřováním,
vybíráním, nebo spravováním,
vymáháním nebo trestním stíháním
ve věci daní, nebo rozhodováním o
opravných prostředcích ve vztahu k daním,
na něž se vztahuje tato smlouva. Tyto osoby nebo úřady
použijí tyto informace pouze pro uvedené účely.
Tyto informace mohou zveřejnit při veřejných
soudních jednáních nebo v soudních
rozhodnutích.
2. Ustanovení odstavce 1 nebudou v žádném
případě vykládána tak, že
ukládají smluvnímu státu povinnost:
a) provést správní opatření,
která by porušovala právní předpisy
nebo správní praxi tohoto nebo druhého smluvního
státu;
b) sdělit informace, které by nemohly být
získány na základ právních
předpisů nebo v normálním správním
řízení tohoto nebo druhého smluvního
státu;
c) sdělit informace, které by odhalily obchodní,
podnikatelské, průmyslové, komerční
nebo profesní tajemství nebo obchodní postup,
nebo informaci, jejíž sdělení by bylo
v rozporu s veřejným pořádkem.
3. Jestliže je v souladu s tímto článkem
požadována informace jedním smluvním
státem, získá druhý smluvní
stát informaci, na kterou se vztahuje požadavek, stejným
způsobem a ve stejném rozsahu, jako kdyby daň
prvně zmíněného státu byla
daní toho druhého státu a byla uložena
tímto druhým státem. Na zvláštní
požádání příslušného
úřadu jednoho smluvního státu poskytne
příslušný úřad druhého
smluvního státu informaci podle tohoto článku
ve formě výpovědí svědků
a autentických kopií nepublikovaných původních
dokumentů (včetně účetních
knih, dokladů, prohlášení, záznamů,
účtů a rukopisů) v témže
rozsahu, v jakém mohou být takové výpovědi
a dokumenty získány podle právních
předpisů a správní praxe tohoto druhého
státu, pokud se týče jeho vlastních
daní.
4. Nehledě na ustanovení článku 2
(Daně, na které se tato smlouva vztahuje) se tato
smlouva pro účely tohoto článku uplatní
na daň všech druhů, které ukládá
smluvní stát.
Nic v této smlouvě se nedotkne daňových
výsad diplomatů a konzulárních úředníků
podle obecných pravidel mezinárodního práva
nebo na základě ustanovení zvláštních
dohod.
1. Tato smlouva podléhá ratifikaci v souladu s postupy,
které se uplatňují v každém ze
smluvních států, a ratifikační
listiny budou vyměněny ve Washingtonu, D. C., co
nejdříve.
2. Smlouva nabude platnosti výměnou ratifikačních
listin a její ustanovení nabudou účinnosti:
a) pokud jde o daně vybírané srážkou
u zdroje, na částky placené nebo připisované
prvního dne nebo po prvním dni druhého měsíce
následujícího po datu, kdy smlouva vstoupí
v platnost;
b) pokud jde o ostatní daně, za daňová
období počínající prvním
dnem nebo po prvním dni ledna roku, v němž
smlouva vstoupí v platnost.
1. Tato smlouva zůstane v platnosti, dokud nebude vypovězena
některým smluvním státem Každý
smluvní stát může smlouvu vypovědět
kdykoliv po 5ti letech od data, kdy smlouva vstoupí v platnost,
za předpokladu, že nejméně šest
měsíců před vypovězením
byla předána nóta diplomatickou cestou. V
takovém případě se smlouva přestane
uplatňovat:
a) pokud jde o daně vybírané srážkou
u zdroje, na částky placené nebo připisované
prvního dne nebo po první m dni ledna následujícího
po vypršení šestiměsíční
lhůty;
b) pokud jde o ostatní daně, za daňová
období počínající prvního
dne nebo po prvním dni ledna následujícího
po vypršení šestiměsíční
lhůty.
NA DŮKAZ TOHO podepsaní, k tomu řádně
zmocnění podepsali tuto smlouvu.
Dáno v Praze ve dvojím vyhotovení, v českém
a anglickém jazyce, přičemž oba texty
mají stejnou platnost, dne 16. září
1993.
Za Českou republiku: | Spojené státy americké: |
Ivan Kočárník, v. r. | Adrian Basora, v. r. |
Spojené státy americké patří
k hospodářsky nejvyspělejším
zemím.
Vývoj vzájemných obchodních vztahů
odpovídá novým politickým podmínkám.
Byl urychlen zejména poskytnutím doložky nejvyšších
výhod. Převážnou část
našeho dovozu tvoří bavlna, stroje na zpracování
dat, měděná ruda a elektronika. Hlavními
vývozními položkami jsou tkaniny, příze,
ložiska, pneu, obuv a sklo.
K rozvoji dalších vztahů přispěje
i uzavření smlouvy mezi ČR a USA o zamezení
dvojího zdanění a zabránění
daňovému úniku v oboru daní z pří
jmu a majetku.
Dvojí zdanění, ke kterému dochází
v mezinárodním obchodě, je nežádoucí,
neboť snižuje příjmy, které podnikům
a občanům jednoho státu plynou z druhého
státu. Jde zejména o příjmy z provádění
stavebních, montážních a jiných
činností, z využívání
patentů a jiných průmyslových práv,
technických znalostí a zkušeností, výrobně
technických poznatků; z úroků, majetkových
účastí, výrobní a technické
kooperace a z jiných zdrojů. Dvojí zdanění
postihuje také příjmy z využívání
autorských práv k dílům literárním,
uměleckým a vědeckým a příjmy
výkonných umělců.
Protože příčinou vzniku mezinárodního
dvojího zdanění je kolize daňových
zákonů dvou států, může
být mezinárodni dvojí zdanění
účinně vyloučeno jen opatřením
obou států vzájemně koordinovaným
mezinárodní smlouvou.
Smlouva mezi ČR a USA o zamezení dvojího
zdanění sleduje objektivní rozdělení
práva na zdanění příjmu mezi
stát jeho zdroje a stát, v němž má
příjemce sídlo nebo bydliště.
Osobní a věcný rozsah smlouvy je vymezen
v článcích 1 a 2.
Protože smlouva řeší kolize daňových
zákonů, které jsou součástí
právních soustav dvou států, byly
v zájmu jednotnosti výkladu výrazy důležité
pro aplikaci smlouvy definovány v článcích
3 - 5.
Příjmy organizací a občanů
jednoho smluvního státu mohou být zdaněny
zásadně ve státě sídla organizace,
případně bydliště občana.
Ve druhém smluvní m státě, mohou být
příjmy zdaněny jen za podmínek a v
rozsahu, které jsou stanoveny výslovnými
ustanoveními jednotlivých článků
smlouvy.
Příjmy z nemovitého majetku, z jeho užívání
nebo pronajímání mohou být podle článku
6 zdaněny ve státě, kde se takovýto
majetek nachází.
Podle článku 7 smlouvy mohou být příjmy
z obchodní a průmyslové činnosti podniků
jednoho smluvního státu zdaněny v druhém
smluvním státě, jestliže byly dosaženy
v tomto druhém státě na základě
činnosti vykonávané v tomto druhém
státě prostřednictvím trvalého
zařízení (stálé provozovny).
V článku 8 se vyhrazuje právo na zdanění
příjmů z lodní a letecké dopravy
státu, v němž má sídlo společnost,
provozující tuto činnost.
Ustanovení článku 9 umožňuje
daňové správě upravit základ
daně ve výši odpovídající
objektivním podmínkám, jestliže došlo
k daňovému úniku skrytým převodem
zisku mezi podniky obou smluvních států,
spojenými vlastnicky nebo ovládanými týmiž
osobami.
Zdaněni dividend a licenčních poplatků
je rozděleno mezi oba smluvní státy, avšak
ve státě zdroje nesmí přesáhnout
hranici stanovenou příslušnými ustanoveními
článků 10 a 12. Právo zdanit úroky
je podle článku 11 ponecháno pouze státu
residenta. Ve státě zdroje se nezdaňují.
Článek 13 upravuje zdanění zisků
ze zcizení majetku, tj. prodejů nebo převodu
majetku a s ním spojeného vlastnického práva,
nikoliv však zdanění příjmů
z pronájmu nebo jiné formy užívání
majetku.
Zdanění příjmů fyzických
osob z jejich osobně vykonávané činnosti
je upraveno ustanoveními článků 14-16
a 18-21.
Článek 17 upřesňuje podmínky,
které musí subjekty splnit, aby byly oprávněny
využívat úlev ve zdanění poskytovaných
na základě smlouvy.
Článek 22 upravuje zdanění některých
dalších příjmů, které
nejsou výslovně upraveny předchozími
ustanoveními smlouvy.
Článek 23 upravuje zdanění nemovitého
majetku a majetku movitého ve spojení se stálou
provozovnou, resp. se stálým zařízením.
U lodí a letadel je zdanění omezeno na stát
residenta provozujícího tento majetek v mezinárodní
dopravě.
Článek 24 určuje, jak se postupuje v daňovém
řízení ve státě, v kterém
je příjemce rezidentem, aby nebyl podruhé
zdaněn příjem který byl podle příslušných
ustanovení smlouvy zdaněn ve druhém smluvním
státě (ve státě zdroje).
Smlouva zajišťuje rovné soutěžní
podmínky pro organizace a občany obou smluvních
států tím, že upravuje zásadu
rovného nakládání, umožňuje
neformální řešení sporů
o výklad a aplikaci smlouvy a výměnu informací
nutných pro provádění smlouvy mezi
ministerstvy financí smluvních států
(články 25 - 27).
Článek 28 potvrzuje daňové výsady
některých skupin osob vyplývající
z jiných mezinárodních dohod a výsady
upravené vnitrostátními předpisy smluvních
států.
Závěrečná ustanovení upravují
podmínky nabytí platnosti smlouvy, počátek
její účinnosti a možnost výpovědi
(články 29 a 30).
Sjednání smlouvy nevyžaduje změn v českém
právním řádu a nedotýká
se závazků z jiných mezinárodních
smluv, kterými je ČR vázána.
Smlouva nebude mít přímý dopad na
státní rozpočet.
Smlouva se předkládá před ratifikací
prezidente m ČR Parlamentu ČR k vyslovení
souhlasu podle článku 49 Ústavy České
republiky, protože upravuje odchylně od ustanovení
zákonů České republiky daňové
povinnosti organizací a občanů a poskytuje
daňová osvobození a jiné úlevy.
Smlouva nabude platnosti výměnou ratifikačních
listin.