(1) Sbor pověřenců se skládá
z předsedy a z ostatních členů (pověřenců).
(2) Pravidelným sídlem sboru pověřenců
je Bratislava.
(3) Pověřenectva se zřizují zákonem,
který může podrobnější úpravu,
zejména jejich působnosti, svěřit
vládnímu nařízení.
(1) Předsedu i ostatní členy sboru pověřenců
jmenuje a odvolává vláda; ona též
určuje, který z nich řídí které
pověřenectvo.
(2) Sbor pověřenců i jeho jednotliví
členové mohou podat demisi do rukou předsedy
vlády.
(1) Člen sboru pověřenců nemůže
být členem vlády.
(2) Které další funkce jsou neslučitelné
s funkcí člena sboru pověřenců,
stanoví zákon.
Členové sboru pověřenců skládají
do rukou předsedy vlády tento slib:"Sľubujem,
že budem verný republike Československej, jej
ľudovo demokratickému zriadeniu a odkazu Slovenského
národného povstania. Svoje povinnosti budem plniť
svedomite a nestranne v záujme ľudu, štátu
a slovenského národa. Budem zachovávať
ústavné a iné zákony, ako aj nariadenia
a smernice vlády."
(1) Sbor pověřenců i jeho členové
jsou odpovědni vládě.
(2) Sbor pověřenců i jeho členové
jsou povinni dbát směrnic a pokynů vlády,
rovněž tak jednotliví pověřenci
směrnic a pokynů příslušných
ministrů.
(3) Ministr je však oprávněn vykonávat
s vědomím příslušného
pověřence svou pravomoc na Slovensku též
přímo.
V oboru zákonodárné pravomoci Slovenské
národní rady je sbor pověřenců
ve věcech uvedených v § 96, odst. 1 odpovědný
také Slovenské národní radě.
(1) Sbor pověřenců (pověřenci)
vydává v oboru zákonodárné
pravomoci Slovenské národní rady (§
96) nařízení a činí příslušná
opatření na území Slovenska.
(2) O mezích nařizovací pravomoci sboru pověřenců
(pověřenců) a o způsobu podpisování
nařízení platí obdobně ustanovení
§ 90.
Sbor pověřenců rozhoduje ve sboru, který
je schopen usnášet se, je-li přítomna
aspoň polovina pověřenců.
(1) Při jmenování vysokoškolských
profesorů, soudců a ostatních státních
zaměstnanců na Slovensku, které přísluší
presidentovi republiky, předkládá vládě
příslušný návrh sbor pověřenců.
Vláda jej může sboru pověřenců
vrátit, je-li v rozporu s celostátní personální
politikou.
(2) Jmenování soudců a ostatních státních
zaměstnanců, které jinak jmenuje vláda,
přísluší na Slovensku sboru pověřenců,
jenž však k němu potřebuje předchozího
schválení vlády.
(3) Jmenování zaměstnanců, které
jinak jmenuje ministr, přísluší na Slovensku
pověřenci, jenž však k němu v zásadě
potřebuje předchozího souhlasu příslušného
ministra.
(4) Ustanovení odstavců 1 až 3 se netýkají
jmenování státních zaměstnanců
ve sboru národní bezpečnosti a v těch
oborech, v kterých podle § 95, odst. 1 nepřísluší
sboru pověřenců moc vládní
a výkonná, ani u ústředních
orgánů, jejichž působnost se vztahuje
na celé území státu.
(1) Překročí-li nařízení,
usnesení nebo opatření sboru pověřenců
(nařízení nebo opatření pověřence)
jeho pravomoc anebo je v rozporu s ústavou, zákonem,
zákonem Slovenské národní rady, vládním
nařízením nebo nařízením
ministra, může je vláda zrušit. Stejné
právo přísluší vládě,
je-li usnesení nebo opatření sboru pověřenců
v rozporu s vládním usnesením.
(2) V případech uvedených v odstavci 1 může
ministr zastavit výkon pověřencova opatření
až do rozhodnutí vlády, která může
pověřencovo opatření zrušit.
Národní výbory jsou podle správní
soustavy Československé republiky:
1. místní,
2. okresní,
3. krajské.
(1) Národní výbory vykonávají
na území, pro které jsou zvoleny, veřejnou
správu ve všech jejích oborech, zejména
obecnou správu vnitřní, správu kulturní
a osvětovou, ochranu práce a správu zdravotní
a sociální; správu finanční
pak podle zvláštních ustanovení.
(2) Jiným orgánům přísluší
výkon veřejné správy jen výjimečně
a na základě zákona.
Národní výbory mají jako orgány
jednotné lidové správy zejména tyto
úkoly:
chrání a posilují lidově demokratické
zřízení;
spolupůsobí při plnění úkolů
obrany státu;
pečují o národní bezpečnost;
podporují udržování a zvelebování
národního majetku;
účastní se vypracovávání
a provádění jednotného hospodářského
plánu;
v rámci jednotného hospodářského
plánu plánují a řídí
hospodářské, sociální a kulturní
budování na svém území, zajišťují
předpoklady plynulé zemědělské
a průmyslové výroby a starají se o
zásobování i o výživu obyvatelstva;
pečují o národní zdraví;
nalézají právo v oboru své působnosti,
zejména vykonávají v mezích stanovených
zákonem pravomoc trestní.
(1) Národní výbory jsou při plnění
svých úkolů povinny opírat se o přímou
účast a iniciativu lidu a podléhají
jeho kontrole. Jejich členové a členové
jejich výkonných orgánů jsou lidu
ze své činnosti odpovědni.
(2) Způsob, jakým lid provádí kontrolu
a uplatňuje tuto odpovědnost, stanoví zákon.
(1) Počet členů národních výborů
stanoví zákon.
(2) Podrobnosti o podmínkách i o výkonu volebního
práva do národních výborů a
o provádění voleb jejich členů
upravuje zákon.
(1) Členové národních výborů
skládají před nastoupením tento slib:
"Slibuji, že budu zachovávat věrnost lidu
a republice, svou činností chránit a posilovat
lidově demokratické zřízení
a zachovávat ústavní a jiné zákony."
(2) Odepření slibu nebo slib s výhradou mají
samy o sobě za následek ztrátu členství.
(1) Zásady organisace národních výborů,
jakož i zásady jejich jednání a řízení
před nimi upravuje zákon.
(2) Organisaci lidové správy v hlavním městě
republiky upravuje zvláštní zákon.
(1) Výkon veškeré veřejné správy
budiž účelně decentralisován.
(2) Věcná a místní působnost
národních výborů budiž podle
jejich stupňů upravena tak, aby národní
výbory mohly včas a účelně
řešit všechny věcné i osobní
otázky veřejné správy, pokud se tyto
otázky nedotýkají zájmů vyšších
celků.
(1) Národní výbory jsou povinny zachovávat
zákony a nařízení a dbát v
zájmu jednotného výkonu veřejné
správy a jednotné státní politiky
směrnic a pokynů vyšších orgánů.
(2) Národní výbor nižšího
stupně je podřízen národnímu
výboru vyššího stupně.
(3) Národní výbory jsou podřízeny
orgánům moci vládní a výkonné,
zejména ministru vnitra.
(1) Národní výbor může být
rozpuštěn, zejména neplní-li své
úkoly nebo ohrožuje-li jeho činnost řádný
výkon veřejné správy.
(2) Nové volby buďtež vypsány ve lhůtě
stanovené zákonem.
Finanční hospodářství národních
výborů budiž v rámci veřejného
hospodářství a podle potřeb jednotného
hospodářského plánu upraveno zákonem
tak, aby národní výbory mohly řádně
plnit své úkoly.
Nikdo nesmí být odňat svému zákonnému
soudci.
(1) Soudní moc v právních věcech civilních
přísluší soudům občanským,
a to buď soudům řádným nebo zvláštním
anebo soudům rozhodčím.
(2) Soudní moc ve věcech trestních přísluší
soudům trestním, pokud podle obecných předpisů
nemají být trestní věci projednávány
v trestním řízení správním.
(3) V řízení trestním mohou být
zavedeny soudy výjimečné, a to jen na omezenou
dobu a jen v případech, které zákon
předem stanovil.
(1) Pravomoc trestních soudů vojenských je
upravena zvláštním zákonem.
(2) Pravomoc soudů vojenských může být
podle zákona rozšířena na obyvatelstvo
civilní jen v době války nebo zvýšeného
ohrožení státu, a to jen pro činy spáchané
v této době.
(1) Pro celé území Československé
republiky jsou zřízeny:
1. nejvyšší soud;
2. nejvyšší vojenský soud;
3. správní soud.
(2) Složení, organisaci a působnost těchto
soudů, jakož i řízení před
nimi upravuje zákon.
(1) Soudnictví je ve všech stolicích odděleno
od správy.
(2) Řešení sporů o příslušnost
mezi soudy a správními orgány upravuje zákon.
Organisaci soudů, jejich věcnou i místní
příslušnost, jakož i řízení
před nimi upravuje zákon.
(1) Soudy vykonávají svou moc zpravidla v senátech.
(2) Senáty u sborových soudů jsou po celý
rok stálé. Výjimky stanoví zákon.
(3) Soudní senáty se skládají zásadně
ze soudců z povolání a ze soudců z
lidu. Podrobnosti a výjimky stanoví zákon.
(1) Podmínky pro dosažení způsobilosti
soudce z povolání, jakož i jejich služební
poměry upravuje zákon.
(2) Soudcové z povolání se na svá
místa ustanovují vždy trvale; proti své
vůli mohou být přeloženi, sesazeni nebo
dáni do výslužby jen při nové
soudní organisaci po dobu stanovenou zákonem nebo
na základě pravoplatného kárného
nálezu; do výslužby mohou být dáni
také tehdy, dosáhnou-li stanoveného věku
nebo služebního stáří. Podrobnosti
obsahuje zákon, který též určuje,
za jakých podmínek mohou být soudcové
z povolání zproštěni výkonu služby.
(3) Soudcové z povolání nesmějí
zastávat jiné funkce placené, ať stálé
nebo občasné, ačli zákon nestanoví
výjimky.
(1) Soudce z lidu povolávají příslušné
národní výbory, není-li ve zvláštních
případech zákonem stanoveno jinak.
(2) Ustanovení o způsobilosti k úřadu
soudce z lidu, o povolávání a odvolávání
těchto soudců, o jejich právním postavení
i odpovědnosti a o výkonu jejich funkce obsahuje
zákon.
Soudcové slibují přísahou, že
budou zachovávat zákony a nařízení,
vykládat je v duchu ústavy i zásad lidově
demokratického zřízení a rozhodovat
nestranně.
(1) Líčení před soudy je zásadně
ústní a veřejné. Veřejnost
může být při líčení
vyloučena jen v případech stanovených
zákonem.
(2) Rozsudky se vyhlašují jménem republiky.
(3) Rozsudky v trestních věcech se vyhlašují
vždy veřejně.
(4) V řízení před soudy trestními
platí zásada obžalovací. Obviněnému
se zajišťuje právo obhajoby.
Jak ručí stát a soudce za náhradu
škody, kterou soudce způsobí tím, že
poruší právo při konání
svého úřadu, stanoví zákon.
Výrobní prostředky jsou buď národním
majetkem nebo majetkem lidových družstev, anebo jsou
v soukromém vlastnictví jednotlivých výrobců.
Národním majetkem jsou zejména také
hospodářské hodnoty znárodněné
podle ustanovení zvláštních zákonů
(§ 153), rovněž jakýkoli veřejný
statek, který slouží obecnému prospěchu.
Nerostné bohatství a jeho těžba; zdroje
energie a energetické podniky;
doly a hutě;
přírodní léčivé zdroje;
výroba předmětů sloužících
zdraví lidu;
podniky čítající aspoň 50 zaměstnanců
nebo osob v nich činných, nejde-li o podniky lidových
družstev;
banky a pojišťovny;
veřejná doprava železniční a
pravidelná doprava silniční a letecká;
pošta, veřejný telegraf a telefon;
rozhlas, televise a film (§ 22) mohou být jen národním
majetkem.
(1) Národní majetek je zásadně v rukou
státu (státní vlastnictví).
(2) Části národního majetku, které
nejsou celostátního významu a slouží
veskrze nebo převážně obyvatelstvu některého
správního celku (obce, okresu, kraje), mohou být
v rukou svazků lidové správy (komunální
vlastnictví).