Zodpovědění této interpelace bylo
předstiženo tím, že ústavodárné
Národní shromáždění přijalo
dne 20. prosince 1946 na základě poslaneckého
iniciativního návrhu zákon o vyvlastnění
Pražského sanatoria v Praze-Podolí (zák.
č. 251/46 Sb.), který ustanovil, že vláda
určí způsob jeho využití. Již
usnesením ze dne 26. února 1946 vláda rozhodla,
že Podolského sanatoria bude využito k účelům
porodnicko-gynaekologické kliniky s klinikou kojeneckou
a novorozeneckou, s klinickým oddělením mateřským
a s příslušnými poradnami. Současně
vláda zmocnila ministry školství a osvěty,
zdravotnictví, financí a techniky, aby učinili
vše nezbytně nutné k okamžitému
zahájení příslušných adaptačních
prací.
Na základě tohoto usnesení pověřilo
ministerstvo techniky již v březnu m. r. prováděním
adaptačních prací Zemský národní
výbor v Praze. Při provádění
projektů adaptací Podolského sanatoria vyskytla
se celá řada technických potíží,
které velmi brzdily adaptační práce.
Původní projekt adaptací také neodstraňoval
všechny závady a bylo nutno dodatečně
vypracovati detailnější plány. Rovněž
otázka převodu vlastnického práva
k nemovitostem Podolského sanatoria, která narážela
na značné obtíže, nepřispívala
nijak ke zrychlení realisace projektu investičních
prací. Nyní, kdy tato otázka je vyřešena,
půjdou práce investiční rychleji kupředu.
Se strany shora jmenovaných ministerstev bude učiněno
vše potřebné k urychlenému aktivování
ústavu.