Usnesením vlády ze dne 16. května 1946 bylo
pověřeno ministerstvo vnitra, aby podalo zprávu
o možnostech přestěhování poněmčeného
obyvatelstva z obcí Frélichov, Dobré Pole
a Nový Přerov do vnitrozemí a o možnostech
osídlení těchto obcí reemigranty z
Jugoslavie. Československá vláda dospěla
k tomuto rozhodnutí na základě opakujících
se nepříznivých zpráv o chování
se tamního obyvatelstva, jak během okupace, tak
i po květnu 1945.
Jest třeba podotknout, že tyto obce v německém
prostředí nasákly silně němectvím
již za Rakousko-Uherska a že ani za 20 let čs.
státu nebyla germanisace chorvatského obyvatelstva
zcela zastavena. Tak v r. 1921 dožadovali se obyvatelé
ve Frélichově demonstrativně otevření
německé školy, v r. 1919 protestovali občané
z Nového Přerova proti zrušení německé
školy.
V Dobrém Poli chodilo do české školy
v r. 1918 jen 30 dětí, do německé
100. Po zrušení tamní německé
školy chodily děti Chorvatů ve vysokém
počtu do německé školy v Pratelsbrunnu.
Ve volbách do Národního shromáždění
v r. 1935 obdržely české strany v Dobrém
Poli 138 hlasů, německé 204, ve Frélichově
české strany 372, německé 343, v Novém
Přerově české strany 216, německé
245.
Při obecních volbách zvítězily
zpravidla kandidátky německých stran a proto
také úřadování bylo vedeno
v německé řeči.
Ve Frélichově byla zavedena úřední
řeč česká až v r. 1933. Také
společné kandidátky česko-chorvatské,
ba dokonce výlučně chorvatské při
obecních volbách propadly. V r. 1935 byla ve všech
obcích založena místní skupina strany
SdP, která se ve volbách stala nejsilnější
stranou. Rovněž Deutscher Kulturverband měl
v těchto obcích značné úspěchy.
Pokud jde o členství v této organisaci, vykazovaly
ostatní, ryze německé obce, účast
nepřevyšující 25% obyvatelstva, zatím
co ve Frélichově byla účast 28%, v
Novém Přerově 37% a v Dobrém Poli
dokonce 72%. V kritických dnech pro republiku byly z těchto
obcí organisovány průvody SdP do blízkého
Drnholce, jichž s účastnila většina
obyvatelstva. Bylo prokázáno, že obyvatelstvo
pašovalo z Rakouska na čs. území zbraně
a prapory s hákovým křížem, takže
při okupaci byla jimi většina domů ozdobena.
Při odtržení pohraničního území
došlo v těchto obcích k výtržnostem.
Místní Němci za pomocí některých
Chorvatů napadli Čechy a také Chorvaty. Individuálním
šetřením bylo zjištěno, že
v Dobrém Poli bylo buďto ztýráno neb
byl poškozen nábytek u 23 Chorvatů, v Novém
Přerově nebyl ztýrán nikdo, avšak
trpělo nebo se účastnilo aktivně boje
proti nacismu 5 osob, ve Frélichově bylo ztýráno
10 osob. V Novém Přerově vynesli někteří
Chorvaté ze školy československé vlajky
a veřejně je trhali a šlapali po nich. Ve Frélichově
byla zhotovena figurina znázorňující
presidenta Dr. Beneše a pak potupně popravována.
Ve všech obcích byly založeny Zelly der NSDAP
a část obyvatelstva se stala členy této
organisace nebo jejich odnoží. Podle výsledku
voleb projevovala se nadpoloviční většina
obyvatelstva jako Němci. Tento poměr zůstal
zachován také za okupace s tím rozdílem,
že Chorvaté, kteří za republiky své
pravé smýšlení tajili, za okupace svou
německou národnost při sčítání
lidu na t. zv. Haushaltslistech výslovně uvedli.
Velká část stala se členy různých
nacistických organisací. Podle spisového
materiálu, zajištěného při různých
příležitostech, nebo přivezeného
z Rakouska, kam byl okupanty odvezen, mohl být alespoň
částečně rekonstruován pravý
stav politického a národnostního smýšlení.
Podle tohoto materiálu bylo ve třech chorvatských
obcích 56 členů SdP, 189 členů
NSDAP, 10 členů SS, 148 členů SA,
21 členů NSKK, 366 členů NSV, 25 členek
Ns-Frauenschaftu, 69 členek Ns-Frauenwerku, 154 členů
HJ, 83 členů BdM, 46 členů Deutscher
Kulturverband. Z uvedeného počtu mohlo být
spolehlivě zjištěno pouze členstvo NSV,
ježto byla nalezena úplná kartotéka
členstva. Členství v ostatních složkách
bylo zjištěno buď v této kartotéce,
pokud tam bylo vyznačeno, nebo v materiálu býv.
Wehrmeldeamtu, kde každý vojnou povinný Chorvat
musil udat členství v každé polovojenské
organisaci. Členství v SA bylo zjištěno
v t. zv. Diensstbuch der SA, členství NSF a NSFW
v zanechaných Sammellistech.
Ku dni 10. října 1943 byl v těchto obcích
proveden soupis osob na t. zv. Haushaltslistech. Tyto doklady
byly nalezeny toliko v Novém Přerově, zatím
co ve dvou zbývajících obcích byly
tyto Haushaltslisty ještě před osvobozením
zničeny. V Novém Přerově vyplnilo
tyto listy celkem 210 rodin. Z toho 109 rodin vyplnilo rubriku
Volkszugehörigkeit s označením Deutsch, dalších
100 rodin tuto rubriku vůbec nevyplnilo a pouze jedna rodina
uvedla národnost "Kroatisch". Že tyto obce
celou dobu, tedy i za prvé republiky, žily německým
způsobem života, nejlépe nasvědčuje
ta skutečnost, že na př. ve Frélichově
na hřbitově z celkového počtu 200
pomníků mají chorvatsky nápis pouze
3 pomníky, zatím co ostatní jsou psány
německy. V přítomné době jsou
pomníky s německým nápisem pomazány
barvivem a vápnem. Pozoruhodné je, že na velkém
množství pomníků jsou fotografické
snímky osob v chorvatských krojích, s chorvatským
jménem, avšak s německým textem. Podobně
je tomu i v ostatních dvou obcích.
Pod dojmem těchto skutečností rozhodla se
čs. vláda celou situaci přezkoumati a nespolehlivé
Chorvaty eventuelně přesídliti do vnitrozemí.
Otázka byla ještě komplikována žádostmi
partyzánů z Jugoslavie, kteří se ve
zmíněných obcích nedávno usadili
a ve svých písemných podáních
a ústních oznámeních poukazovali na
nacistickou minulost četných usedlíků.
K vyjasnění celé věci byla proto vyslána
na místo komise, složená ze zástupců
ministerstva národní obrany, zemědělství
a vnitra. Poněvadž zemský národní
výbor v Brně cítil se zásahem této
komise omezován ve své pravomoci, bylo s ním
dohodnuto, že ZNV bude o věci jednat sám a
konečné návrhy předloží
čs. vládě s tím, zde zájem
státu vyžaduje, aby záležitost byla rozhodnuta
ústředními úřady nebo zemským
národním výborem v Brně.
Zemský národní výbor pak nařídil
výnosy ze dne 8. října, 10. října
a 25.listopadu 1946, aby obyvatelstvo v chorvatských obcích
bylo znovu prověřeno. Šetření
provádí vládní komisaři v obcích
za účasti orgánů státní
bezpečnosti v Mikulově a hodnověrných
místních občanů, kteří
jsou s poměry dokonale obeznámeni. Prověřování
obyvatelstva v Novém Přerově a Frélichově
bylo již skončeno až na několik osob,
které pracují t. č. ve vnitrozemí
a v Dobrém Poli bude skončeno v nejbližší
době.
Pokud jde o stížnosti na činnost správních
komisařů v porevoluční době
a ve věci krádeží a násilností
v chorvatských obcích, bylo po provedeném
šetření zjištěno toto:
Okres mikulovský čítal před osvobozením
asi 60.000 obyvatel, a to výlučně německých.
Ještě před příchodem rudé
armády uprchlo asi 10.000 osob, zejména exponenti
strany NSDAP. V květnu 1945 provedlo město Brno
hromadný odsun svých Němců a také
brněnské okolí vyhnalo své staroněmecké
usedlíky. Tito vypuzení Němci zůstali
v převážné většině
na okrese mikulovském a jen část odešla
do Rakouska. Tak mikulovský okres zvětšil počet
svého německého obyvatelstva na 70.000 osob.
Ministerstvo vnitra jmenovalo pro okres Mikulov správní
komisi, v jejímž čele stál JUDr. Václav
Hanzlíček. Při jejím příchodu
do okresu nebylo tam ještě českého obyvatelstva.
Okresní správní komise povolala tedy ze sousedního
okresu hodonínského mladé schopné
muže, zejména ty, kteří trpěli
nacistickým terorem, nebo aktivně se účastnili
boje proti okupantům. Tito byli jmenováni správními
komisaři v jednotlivých obcích a později
jim byli přidělováni pomocníci. Úkolem
komisařů bylo řídit osidlování,
starat se o zásobování, zajistit válečné
zločince a pečovat o veřejný klid
a pořádek. Bylo pravidlem, že takto jmenovaní
komisaři přišli první do německých
obcí, neměli spojení se sousedními
okresy a byli odkázáni sami na sebe. Museli provést
soupis národního majetku, postarat se o obdělání
polí a splnit dodávkové povinností
hospodářských produktů, protože
v okrese hrozil hlad. V té době řádily
ještě v okrese tlupy Vlasovců a Němců,
kteří se snažili vyvézti veškerý
majetek do Rakouska.
Jest nutno uvážit, že v této době
byly ve všech pohraničních obcích poměry
značně neuspořádané, které
byly ještě zvyšovány přítomností
cizích vojenských jednotek. Bylo nutno plnit povinné
dodávky pro tyto jednotky a Chorvaté tyto dodávky,
které nebyly vždy poskytovány dobrovolně,
považují ještě dnes za krádeže
nebo loupeže.
Funkce správních komisařů ve všech
chorvatských obcích skončila dne 30. září
1945, kdy zemský národní výbor určil
z řad svých správních zaměstnanců
nové vládní komisaře. Tímto
dnem končí také veškeré stížnosti
Chorvatů a od té doby nedošlo také k
žádnému zákroku se strany bezpečnostních
orgánů.
V říjnu 1945 bylo tehdy ještě "úřadu
národní bezpečnosti" v Mikulově
sděleno, že prý ve Frélichově
bylo chorvatské obyvatelstvo okrádáno a že
prý někteří starousedlíci byli
komisaři ztýráni. Případy nebyly
vyšetřovány okresní kriminální
úřadovnou v Mikulově. Hlášené
případy se sběhly těsně po
osvobození, v době všeobecného chaosu
a charakterisovaly první poválečné
doby. Komisař po svém nástupu převzal
31 jízdních kol, většinou bez vzdušnic,
zabavených Němcům a uskladněných
v budově místní správní komise.
Tato kola byla později předána posádkovému
velitelství v Mikulově na potvrzení. Jedno
kolo dal místnímu obchodníkovi s potravinami
pro účely zásobovací, dále
řídícímu učiteli v Drnholci
a dvě kola pro potřebu obce. Skutečnost,
že kola byla převážena, vyvolala v místním
obyvatelstvu přesvědčení, že
komisař je prodal pro svůj osobní prospěch.
Také akce zabavování cukru, který
ještě před příchodem fronty místní
usedlíci odcizili v cukrovaru v Hrušovanech a který
byl převezen okresní správní komisí
do Mikulova k zásobování obyvatelstva, vyvolala
vlnu pověstí o svévolném postupu komisařů
a jejich touze po obohacení.
Dne 21. června 1945 provedl předseda místní
správní komise v Novém Přerově
za asistence C. Blažka a J. Koláčka domovní
prohlídku u německého příslušníka
Michala Kocha, nar. 4. února 1917 v Novém Přerově,
bytem tamtéž, čp. 15, pro podezření,
že přechovává neoprávněně
zbraně. Byla nalezena pistole, 25 nábojů
a 7 bodáků. Okresní správní
komise v Mikulově v té době vydala již
dvě vyhlášky o povinném odevzdání
zbraní, střeliva a třaskavin a zákaz
nosit zbraně civilním obyvatelstvem. Místní
správní komisaři na tuto okolnost obyvatelstvo
upozornili a obsah vyhlášky si nechali písemně
potvrdit. Koch a jeho rodiče vyhlášení
této vyhlášky vlastnoručně podepsali
a prohlásili, že žádné zbraně
nemají. Bezpečnostní referent okresní
správní komise v Mikulově Adolf Kurt tedy
rozhodl, že Koch bude pro výstrahu veřejně
popraven na náměstí v Novém Přerově.
Koch o tomto rozhodnutí věděl a bral ho pravděpodobně
vážně, protože dne 22. června 1945
byl o 6. hod. ranní nalezen oběšen na okně
cely na svém vlastním řemenu od kalhot.
Případ byl oznámen stanicí SNB v Novosedlích
okresnímu soudu v Mikulově, který přípisem
ze dne 22. června 1945, č. j. Nt-1/45-2 sdělil,
že s hlediska soudního řízení
není překážek proti pohřbení
Michala Kocha v Přerově, což se také
stalo.
Rodiče jmenovaného, kteří byli zatčeni
současně s Michalem Kochem, byli dáni do
internačního tábora v Mikulově, odkud
se jim po několika dnech podařilo uprchnout do Rakouska.
Zemřelý Michal Koch navštěvoval sice
za prvé republiky české školy, avšak
2. května 1939 stal se členem strany NSDAP a za
pomoci svého strýce z Vídně zakoupil
si další dvě léta členství.
Jeho otec, který byl za republiky národnostně
vlažným Chorvatem, stal se v době, kdy strana
SdP začala vyvíjet svou protistátní
činnost, jejím členem a pašoval přes
hranice z Rakouska zbraně a prapory s hákovým
křížem, takže při obsazování
Nového Přerova Němci byla celá obec
vyzdobena říšskoněmeckými prapory.
V r. 1939 nastoupil Michal Koch k německé finanční
stráži a v r. 1942 k německé armádě,
kde dosáhl hodnosti poddůstojníka. Dne 13.
listopadu 1944 byl po zranění superarbitrován
a pobíral 45 RM renty měsíčně.
Při zatčení vypověděl, že
pistoli, nalezenou při prohlídce, měl od
16. března 1945 zakopanou, po vyhlášení
zprávy o odevzdání všech zbraní
ji nakonservoval, aby byla k použití a znovu uschoval.
Učinil tak proto, poněvadž se prý mluvilo,
že tamní území připadne k Rakousku.
Z uvedeného je zřejmo, že Michal Koch a jeho
rodiče jsou sice chorvatského původu, chovali
se však jako Němci a za takové jest nutno je
považovat. Když později chorvatská otázka
na Mikulovsku se stala věcí politické prestiže
a o případu Michala Kocha bylo psáno v tisku,
bylo zdůrazňováno, že šlo o věrného
Chorvata a dobrého Čechoslováka.
Okresní kriminální úřadovna
v Mikulově obdržela počátkem r. 1946
různá sdělení, že v obci Nový
Přerov dopustili se bývalí správní
komisaři několika vražd, a to na zmíněném
již Michalu Kochovi a dále pak na dvou rakouských
státních příslušnících
neznámého jména. Při šetření
a prováděných výsleších
bylo zjištěno, že obyvatelé neví
nic konkretního a většinou šlo jen o dohady.
Protože v té době byla již řešena
t. zv. chorvatská otázka a informátoři
byli vesměs lidé, exponující se pro
nacismus, nemohly být jejich údaje, které
mimo to nebyly původní, brány za věrohodné.
Věc byla pak znovu vyšetřována na podzim
r. 1946 pobočkou oblastní úřadovny
státní bezpečnosti v Mikulově. Při
novém vyšetřování bezpečnostních
orgánů, při kterém bylo vyslechnuto
mnoho svědků, kteří byli bubnováním
vyzváni, aby se přihlásili u místní
správní komise, bylo zjištěno, že
v kritické době, t. j. v červenci 1945, byli
skutečně dva rakouští státní
příslušníci zabiti a pohřbeni
v katastru obce Nový Přerov. V souvislosti s tímto
případem byli zatčeni Stanislav Pechal, nar.
11. 1. 1924 v Újezdě a Jiří Koláček,
nar. 21. 1. 1921 v Moskvě. Oba byli dodáni do policejní
zajišťovací vazby. V kritické době
byl předsedou správní komise v Novém
Přerově Rudolf Veselský, nar. 28. 11. 1917
ve Starém Podvorově. Jeho pomocníkem byl
zmíněný Jiří Koláček
a Stanislav Pechal, dále pak Cyril Blažek, nar. 17.
9. 1921 ve Starém Podvorově, Alois Sova, nar. 6.
8. 1923 v Němčicích a Alois Černobil,
nar. 15. 3. 1926 v Újezdě u Vizovic.
Stanislav Pechal doznal při výslechu, že v
červenci 1945 byli zadrženi pro ukrývání
uprchlých dvou SS-mannů dva rakouští
státní příslušníci, a
to Eduard Eder, nar. 17. 3. 1890 ve Wildendürnbachu, a Jiří
Siegel, nar. 10. 4. 1893 ve Wildendürnbachu, a zabiti. Po
zjištění všech okolností bylo zahájeno
pátrání po ostatních pachatelích,
kteří již v r. 1945 opustili mikulovsky okres.
Mimo Rudolfa Veselského, který t. č. koná
vojenskou presenční službu, byli během
7 dnů všichni zatčeni a dodáni do vazby
krajského trestního soudu ve Znojmě. Vojenský
prokurátor v Brně byl požádán
o zatčení Rudolfa Veselského.
Na pachatele bylo učiněno trestní oznámení
a případ jest t. č. předmětem
soudního řízení.